# data[].attributes.headline
Nabasala sam na jedan lep primer kako da bolje razumemo dete/konstruktivizam: Ako bi bacili loptu, i ona ne padne na zemlju, ko bi se tome više iznenadio dete ili odrasli? Svakako odrasli, a zašto? Jer on već ima predstave i očekivanja stvorene svojim čulima i iskustvom o sili zemljine teže. Ali ako bi prisustvovali nekom mađioničarskom triku u kome bačene loptice "lebde" i ne padaju, ko bi se sada više iznenadio? Sigurno dete, odrasli ne, jer opet ima u svom iskustvu predastave i očekivanaj o mađioničaru.  Ako se vratimo na prvu situaciju , vidimo veeeeeelikog i moćnog istraživača, filozofa, matematičara, fizičara štagod, sve u tom malom biću - detetu! Otud začudnost deteta tako značajan i vredan potencijal , koji svi koji radimo sa decom ne smemo nikad zanemariti 

# data[].attributes.subject
Nabasala sam na jedan lep primer kako da bolje razumemo dete/konstruktivizam: Ako bi bacili loptu, i ona ne padne na zemlju, ko bi se tome više iznenadio dete ili odrasli? Svakako odrasli, a zašto? Jer on već ima predstave i očekivanja stvorene svojim čulima i iskustvom o sili zemljine teže. Ali ako bi prisustvovali nekom mađioničarskom triku u kome bačene loptice "lebde" i ne padaju, ko bi se sada više iznenadio? Sigurno dete, odrasli ne, jer opet ima u svom iskustvu predastave i očekivanaj o mađioničaru.  Ako se vratimo na prvu situaciju , vidimo veeeeeelikog i moćnog istraživača, filozofa, matematičara, fizičara štagod, sve u tom malom biću - detetu! Otud začudnost deteta tako značajan i vredan potencijal , koji svi koji radimo sa decom ne smemo nikad zanemariti 

# data[].attributes.body
Razmišljanja nakon obuke odnosila su se na moje dileme vezane za raskorak između svega što sam tog dana naučila i razvila i prilike da isto implementiram u praksu vrtića. Projektni pristup učenju je zapravo sve ono o čemu sam ranije razmišljala, on promoviše savremenu koncepciju PVO, ali i zahteva promenu kulture i vrednosti vrtića, zaposlenih i zajednice. izazov je, ali i prednost ustanova koje su već realizovale takve projekte koji su fokusirani na dete, njegova interesovanja i u kojima je dete ravnopravan član zajednice istraživača, koji uči i stiče znanja kroz sopstvene akcije, životno praktične, a ne dobija gotovo znanje, koje prati napredak, koje inicira, pokreće i u kome potencijali svakog deteta bivaju aktualizovani. Učenje je tada zabavno i izazovno za sve učesnike.

# data[].attributes.headline
"Od teorijsko-vrednosnih polazišta do realnog programa" -zadatak 8.

# data[].attributes.subject
"Od teorijsko-vrednosnih polazišta do realnog programa" -zadatak 8.

# data[].attributes.body
Konkretizacija teorijsko vrednosnih polazišta kroz prostor -  Prikaz dimenzije PROSTOR iz ugla savremene  koncepcije predškolskog vaspitanja i obrazovanja sam sačinila u skladu sa datim uputstvom. Prilokom izlaganjasam uočila da smo svi drugačije razumeli zadatak, počev od način prezentacija -jedna ili više slika, prezentacija ili samo jedna deo. Ja sam prikazala igre dece na otvorenom, uz neometajuće učešće vaspitača. Bila sam zapitana činjenicom kako i u kojoj meri vaspitač može da bude prisutan, ali da ne ometa  igru, kako da bude dovoljno senzitivan da ne prekida igru i zašto je igra na otvorenom tako zanimljiva deci, a šta u prostou vrtića nedostaje.  Sama horizontalna razmena je bila, po mom mišljenju prepuna sadržaja, bez malo prilika za kvalitetnu razmneu, ali i bez dovoljno kulture samoevaluacije i evalaucije svih kandidata, u smislu prihvatanja sugestija, predloga drugih kandidata. Po povratku u vrtić, a u skladu sa smernicam iz program obuke, vaspitačima sam dala kratke te/tvrdnje: dostupnost prostora vrtića,vizuelni simboli i vrednosti koje njima podržavamo, pisana i nepisana pravila u vrtiću, građenje sigurnog okruženja i dr. i zamolila ih da slikaju prostor i navedu svoje predloge. Jednako tako sami decu pitala o prostou vrtića.deca su bila veoam zainteresovan, aktivna, slobodna u davanju predloga i kvalitetom predloga. Vaspitači su delimično pokazali spremnost da menjaju prostor, preuzmu odgovornost, kritički preispituju  i rekonstruišu praksu. Kad pomislim na prostor prvo mi je u glavi slika ulaza u vrtić, koji ima metalnu rešetku i meni ne liči kao nešto što šalje poruku o bezbednosti dece,kao što je tumačeno, nego drugačiju poruku...  Bila sa iznenađena njihovom potrebom da opišu svaki deo prostora u vrtiću kao adekvatnog, uređenog po meri deteta, dostupnog, što u praksi nije tako. Ostalo je da  predstavim kako sam uočila prostor vrtića i ideje za promene, ali  za to nisam imala prilike... kao i da uključim roditelje i LZ. Sada bih svoju prezentaciju sasvim drugačije uradila, zapravo mislim da su moji koraci bili obrnuti, da sam trebala prvo da krenem iz vrtića ka prezentaciji, a ne obrnuto. Vidim da u prostoru vrtića nedostaje uvažavanej različitosti, dečijih životnih iskusatva, da prostor bude izazovan, da nedostaju elementi prirode/nestruktuirani materijali, začudnost.

-     REFLEKSIVNI ČITALAČKI DNEVNIK    - Čitajući članak došla sam do saznanja kako da postignem najviši cij:refleksivnu praksu kao sredstvo promene. Uočila sam da je potrebno da gradim transformativno znanje, da se deli liderstvo dece i odraslih, da vaspitači budu praktični teoretičari kako bi se došlo do promena drugog reda -transformacija kulture vrtića.Uzrastno mešovite grupe, umanjenje organizacione izolovanosti grupa i izlovanih sekvenci su načini trasformisanja organizacione strukture. Kada je u pitanju prostor nužno je sa posmatranja prostora preći na značenje koje prostor ima:  otvoriti vrtić ka zajednici, ka vaspitnim grupama, obezebditi dostupnost svih prostora i opreme, razvijati potencijale deteta, smanjti broj "gotovih" igračaka, izlagati proces, boraviti na otvorenom. Posebno je značajno naglasiti da je podrška vaspitača u razvoju vršnjačke zajednice ono kroz šta se najpre gradi realni program za dete. Uključivanje zajednice bi trebalo voditi kroz promene njihovih očekivanja od deteta i podizanje svesti o važnosti ranog uzrasta, aktivnu i participativnu ulogu deteta kao kompetentnog učesnika prakse, sa kojiim se konsultuje, ali da se razume da sukompetencije deteta deo sistema dete-kontekst, a da ispoljavnje istih zavisi od odnosa -koliko je podsticajana+ i podržavajući.Igra vaspitača sa detetom je ključna z astvaralački potencijal i u sve situacije zajedničkog učešća koje nisu igra, treba unositi igrovni obrazac.

# data[].attributes.body
Izveštaj je sadržao veoma mnogo novina i savremneih pristupa u radu, ali kroz prizmu i inovacije jedne grupe vaspitača. Bilo mi je teško da usmerim kolegu prkatičara na promišljanje o načinima kojima se mogu uključiti i ostale koleginice u vrtiću, bez čega zapravo promene i nema.Prepoznata je "imlicitna pedagogija" koju često mogu da primetim i u svojoj ustanovi. Predloženi načini su oni koje ići primeniti i u svom radu.

# data[].attributes.body
Izveštaj je u potpunosti sličan mom razmišljanju i radu u kome polazim od dokaza, refleksije, promene slike deteta u vrtiću  i naše uloge, te građenja drugačijeg odnosa sa detetom. Ključno je pitanje"Gde se to vidi?' i zajednička igra sa decom, to su možda u praksi često zgurnute stvari u stranu, ali ključne za refleksivnog praktičara, i za svakog ko radi sa decom. Bez igre nema učenja, niti odnosa poverenja i sigurnosti, iz koga će dete dalje u interakciji sa drugom decom i odraslima, istraživati, kokonstruisati znanja, bez stalnog prispitivanja nema partnerstva sa porodicom.

# data[].attributes.body
IZVEŠTAJ KOJI SAM ANALIZIRALA

Izveštaj koji sam analizirala je sadržao aspekte savremene koncepcije, ali je u izveštaju vidljivo nastojanje da se aktualizuje partnerstvo sa roditeljima i školom, te promovisanje ustanove u zajednici. Kao neko ko se veoma često susreće sa vaspitačima područnih odeljenja, življenjem i VOR-om u ruralnim sredinama, mogla sam da sačinim izveštaj na način, da iskustveno i prakatično ponudima neka od mogućih rešenja.

# data[].attributes.body
REFLEKSIVNI ČITALAČKI DNEVNIK
NEJASNO
-prevelik broj dece,kako prevazići
-vaspitači uglavnom žene, iste igračke
- kako da motorni razvoj bude više zastupljen, a manje intelektualni razvo u pripremnim grupama
- tabu mesta/kuhinje?!
- rutine- mora ručak, ali kako fleksibilno
- kontrola igre/odrasli koristi nadmoć, koja je granica moći zabrane i njene etičke opravdanosti u svrhu enasilja i tolerancije?u bezbednom prostoru odigrava....
-igra- razdavajanje ponašanja od obrasca kontrole ponašanja predstavlj apočetka razvoj arefleksije koka je osnov moralnog rasuđivanja i delovanja deteta
- proceniti vreme trajanja intervencije odraslog u igri, gde je ta tanana granica
koji su kriterijumi bezbedne neizvesnosti ili bezbednog izazova
-"etički susret", Edmiston

DILEMA, PROBLEM, PITANJE
- kako u mom vrtiću da dete učestvuje u planiranju, predlaganju, izboru
- kako menjati uverenja:implicitna teorija
- kako da vaspitači budu obučeni da grade koautorski prostor u igri
- okruženje za igru/sprave, ful oprema, a u stavri je okruženje, sigurno, bezebdno, puno povernja, jedan stazica, brežuljak, livada, u sobi netsruktuirani materijali...
- odnos stvaralaštva i fleksibilnosti u igri

POSEBNO VAŽNO
-da se u programu uzme u obzir detetova istorija, kultura, socijalno pripadništvo, kao realna, konktertna deca
- interakcija među grupama
- boravak i aktivnosti na otvorenom
- razvijati samostalnost i kreativnost
- manje verbalnih metoda i frontalnog rada
- igra se instrumentalizuje
- zajednička igra dece i odraslih je važna, i koautoski prostor jedino kada se prati dete u igri
- učiti roditelje značaju igre deteta i igranja sa detetom
posmatrati igru iz perspektive deteta
- dete ima sto jezika
- materijal za igru da odrazava kulturne razlicitosti
- stvaralaštvo se ojačava kada su odrasli manje vezani za realizaciju propisanih programa, a više tragaju i istražuju ono što rade
"sendvič" efekat - moć nad vs. moć sa
- građenje katedrale u Šatru
- odnos deteta i odraslog je kritički regulator razvoja
-participacija razvija viši nivo kompetencija, što povratno znači viši nivo participacije
-potrebno je celo selo da bi se podiglo dete
-profesionaliazcija roditelja vs. familijarizacija profesionalca
- proces razvijanja programa dobrobiti deteta, nema gotove odgvoore niti se pitanja ikada zatvaraju

# data[].attributes.headline
Savremena koncepcija predškolskog vaspitanja i obrazovanja.PAN mreža 2017/18.

# data[].attributes.subject
Savremena koncepcija predškolskog vaspitanja i obrazovanja.PAN mreža 2017/18.

# data[].attributes.body
Samovrednovanje ustanove kroz prizmu savremene koncepcije i polje delovanja
Poteškoću je predstavljalo samo sagledavanje kroz prizmu savremene koncepcije, a što je zahtevalo da se "vratim" i "podsetim"svih teorijskih konstrukata i da u svojoj ustanovi nađem dokaze za postojanje istih. Već tokom obuke,  često sam sebi postavljala pitanja :"Gde se to vidi?". Takvim uvidom sam i došla do sledećih slabih strana u ustanovi u kojoj radim: holistički pristup I participativna prava dece su deklarativna; slabo poznavanje Konvencije o pravima deteta; stalna promena figure vaspitača koji su u radnom odnosu na određeno vreme/Uredba o zabrani zapošljavanja; vrtić je samo u prostoru predškolske ustanove/niska svest o mogućnosti korišćenja resursa u zajednici; niska motivacija za promenu uloge vaspitača/uloge deteta u programu; mali broj vaspitača volontera, studenata u vrtiću tokom studiranja; ustanova ne prepoznaje druge izvore finansiranja; zaposleni nisu obučeni za rad na računarima, projektni pristup, pisanje projekata; mali broj zaposlenih “vuče”promene u timu, ustanovi, u lokalu; zaposleni se osećaju sigurnim da rade po program koji ima jasnu strukturu/model “B”; partnerstvo sa roditeljima  je jednostrano, I vaspitač često polazi iz uloge eksperta; Izlistavanje istih je doprinelo da identifikujem gde i kako mogu da izvršim promenu i da ustanovu približim savremenoj koncepciji. Smatrajuću da je važno da svi duboko verujujemo da svako dete ima potencijale i pravo na izbor i aktivno učešće, na obuci bih volela da sagledam moguće načine prevazilaženja izazova: promena uverenja kod vaspitača, medicinskih sestara i ostalog osoblja.
Kada sam dobila izveštaje uvidela sam , kroz priznavanje "mojih" načina promena, kao pravih , da sam na dobrom putu. Izvedene tvrdnje i zaključci, te slika u predškolstvu je potvrđena u izveštajima kolega praktičara. Jedan izveštaj me je posebno podstakao na razmišljanje: "Zašto takva promena nije ranije izvršena?" Uljuljkani u visoku ocenu eksterne evaluacije, zadovoljni uspehom, verovatno smo stali, održavajući nivo stečenog. Dakle, vreme je za promenu!