# data[].attributes.headline
Hvad kendetegner menneskesynet i renæssancen

# data[].attributes.subject
Hvad kendetegner menneskesynet i renæssancen

# data[].attributes.body
Renæssancen er tiden efter den mørke middelalder, hvor man kun dyrkede krikken. Genfødsel er et centralt ord, som beskriver det frie menneske, dermed det vigtigste kendetegn i renæssancen. Renæssancehumanisme hænger tæt sammen med det nye menneskesyn, som er mennesket i centrum. Mennesket i centrum beskriver renæssancen, man undlader andres opfattelser, holdninger og tro.  Renæssance mennesket er et frit menneske, som selv dyrke sine personlige opfattelser, holdninger og tro. Dette lægger i forlængelse med citatet "Alene du ejer en udvikling, en vækst efter din frie vilje - du har kimene til alle slags liv i dig" fra  Mirandolas tale fra 1489. Sekulariseringen spiller en stor rolle da mennesket bliver mere fri fra kirken og dermed danner sin egen personlig holdning til tro.

# data[].attributes.headline
Tilbage i renæssancen handlede det hele om det enkle individ, der selv er hære over sit liv, og kirken er ved at få mindre betydning for folket, hvorimod tilbage i middelalderen der var det hele var gud vilje. Det menes med at alt hvad menneskene skulle gøre det var guds mening, men i renæssancen der var det den enkle person udvikling. Så den det handlede om familiens udvikling, og hvem man selv var som person, og hvordan man kunne udnytte naturen og dens midler, og du som person ikke havde nogle grænser for hvad du kunne Du er ikke hæmmet af nogen slags uovervindelige grænser, men du skal efter din egen fri vilje, i hvis hånd jeg har lagt din skæbne, selv forud bestemme endog naturen for dig selv. 

# data[].attributes.subject
Tilbage i renæssancen handlede det hele om det enkle individ, der selv er hære over sit liv, og kirken er ved at få mindre betydning for folket, hvorimod tilbage i middelalderen der var det hele var gud vilje. Det menes med at alt hvad menneskene skulle gøre det var guds mening, men i renæssancen der var det den enkle person udvikling. Så den det handlede om familiens udvikling, og hvem man selv var som person, og hvordan man kunne udnytte naturen og dens midler, og du som person ikke havde nogle grænser for hvad du kunne Du er ikke hæmmet af nogen slags uovervindelige grænser, men du skal efter din egen fri vilje, i hvis hånd jeg har lagt din skæbne, selv forud bestemme endog naturen for dig selv. 

# data[].attributes.headline
Giovanni Pico delle Mirandola: Guds tale til den nyskabte Adam

# data[].attributes.subject
Giovanni Pico delle Mirandola: Guds tale til den nyskabte Adam

# data[].attributes.body
Talen fra 1489 ”Guds tale til den ny skabte Adam” var en tale om mennesket værdighed skrevet af den italienske humanist Giovanni Pico delle Mirandola i Platonakademiet. Renæssancen er tiden efter den mørke middelalder, med stor fokus på fællesskabet, det lokale og den dominerende kirke. Videre til den mere lyse tid renæssancen, hvor der nu var fokus på individet og kirkens magt stilnede stille og roligt af.

Talen omhandler synet på mennesket i renæssancen, menneskets forhold til religion, mennesket værdighed og frie vilje og den placering og den måde gud har givet mennesket ”del i alt hvad han havde tildelt hver enkelt af de øvrige skabninger”, og at gud ikke har givet mennesket en bestemt placering, ”men satte det midt i verden” og givet det mulighed for selv at bestemme sit liv.

Han mente, at det ikke var gud der bestemte hvad man skulle med sit liv, men der i mod individernes eget ansvar.

”… Hverken som et dødeligt væsen eller et udødeligt, men det for øje, at du som din egen og helt fri bestemmende kunstner former og selv giver dig den skikkelse, du ønsker at leve i."

Mirandola skrev denne tale, med hensigt om at fortælle lige meget hvilket udgangspunkt måtte være født i, kunne alle med den frie vilje de havde vælge deres egen position i verden.

# data[].attributes.headline
Giovanni Pico della Mirandola: Guds tale til den nyskabte Adam

# data[].attributes.subject
Giovanni Pico della Mirandola: Guds tale til den nyskabte Adam

# data[].attributes.body
Talen ”Guds tale til den nyskabte Adam” udkom i 1489, og var en tale om menneskets værdighed, som var skrevet af Giovanni Pico della Mirandola. Renæssancen er tiden efter den mørke Middelalder, hvor der var stor fokus på fællesskabet og kristendommen. Efter middelalderen bevægede vi os over i lysere tider og, der var nu stor fokus på genfødsel, det enkelte individ og det frie menneske, det er også her, at kirkens magt stilner stille af.
I talen af Mirandola omtales synet på renæssancemennesket og det er fokus på, menneskets og dets særstilling i denne verden i forhold til al anden skabning. Han skriver "min hensigt var, at du skulle have og eje et hvilket som helst bosted, et hvilket som helst ansigt og alle evner, som du efter din egen vilje og mening ønsker dig."Der menes altså, at mennesket har både frihed og selvansvarlighed. Han lægger meget vægt på, menneskets værdier og, at mennesket kan gøre, hvad det ønsker og derved skriver han. ”Du er ikke hæmmet af nogen slags uovervindelige grænser, men du skal efter din egen fri vilje, i hvis hånd jeg har lagt din skæbne, selv forud bestemme endog naturen for dig selv." Mirandola var forfatteren der skrev talen om menneskets værdighed med hensigten at fortælle, at alle mennesker er deres lykkes smed hære, og har med egen fri vilje lob til at forme dets ønskede liv.

# data[].attributes.body
Menneskesynet i renæssancen

Pico Della Mirandola var en italiensk filosof. Synkretisme var en af hans fokusområder, netop dette gjorde at han blev kaldt harmoniens fyrste. Mirandola satte stor vægt på menneskets frihed, og at et menneske kan blive til lige den man gerne vil være. Mirandola spillede en stor rolle under renæssancetiden. Han holdt også til i Firenze noget af tiden. Netop Firenze var en vigtig by under renæssancetiden.

I 1489 holdte Mirandola en tale i platonakademiet. Her var menneskets værdighed i fokus for Mirandola. Her kom det tydeligt frem hvilke synspunkter Mirandola havde på den menneskelige race. Han siger blandt andet under talen ”Du er ikke hæmmet af nogen slags uovervindelige grænser, men du skal efter din egen fri vilje, i hvis hånd jeg har lagt din skæbne, selv forud bestemme endog naturen for dig selv”. Han siger her at livet ikke er forudbestemt, og at alt ikke er Guds vilje. Man skal tage sin skæbne i egne hænder. Det var noget der førhen ikke blev lagt så meget vægt på. Der var man født ind i en bestemt del af samfundet, og levede resten af sit liv i den del. Det var typisk middelalderen, hvor man blev født ind i disse samfundslag. Men i renæssancen blev der gjort op med det, og alle begyndte at få muligheder for at kunne bevæge sig op i samfundet. Det stemmer også overens med at man i renæssancen fokuserede på individualisering, mens det i middelalderen var hele folket der var i fokus.

Et andet citat fra talen er hvor han også kommer ind på Guds betydning under renæssancen. ”Jeg har sat dig midt i verden, for at du des lettere derfra kan se omkring dig og få øje på alt, hvad denne verden rummer”. Her uddyber han at man ikke er sat i verdenen med et bestemt formål, men at man selv former sit eget liv. Han gjorde op med forestillingen om at kirken bestemte dit liv, og han var en mønsterbryder idet at folk stadig troede på at kirken havde alt magten. Senere i talen bliver det endegyldigt hvad han mener om kirken og troen under renæssancen. Han siger, ”Det står dig lige så frit for ved din egen ånds beslutning at hæve dig op mod det guddommeliges højere verden”. Igen understreger han at Gud og kirken ikke har mere at sige end du selv har. Menneskesynet i renæssancen var altså at man kunne blive hvad man ville, hvis bare man ville det nok. Kirken havde ikke noget at sige, om hvordan ens liv skulle udarte sig.

# data[].attributes.body
1.       Det var i senmiddelalderen, at italienske forskere, digtere og kunstnere begyndte at sætte mennesket i centrum. Dette var også et af udtrykkende for, at kirken begyndte at miste grebet om menneskene. Kunstnere begyndte, at finde inspiration andre steder end Biblen. Nemlig i antikkens kunst. Det var f.eks. nøgne muskelsvumlende mennesker.

2.       Det var f.eks. Mirandola som var en italiensk humanist og filosof. Det var f.eks. ham som skrev omkring ”nye” menneskesyn og hvordan Gud havde skabt mennesket. I den tid blev det kaldt blasfemi, som kort sagt betyder gudsbespottelse. Han fremsagde sine egne ytringer omkring menneskets frie vilje og bevidsthed. Han mente at mennesket ikke skulle lænkes til kirkens mening om hvordan det skulle tænke og gøre. I hans tekst hvor Gud taler den til nyskabte Adam; Du er ikke hæmmet af nogen slags uovervindelige grænser, men du skal af egen frie vilje, i hvis hånd jeg har lagt sin skæbne, selv forud bestemme endog naturen for dig selv.

3.       Kilden er skrevet af Mirandola ham selv i (1489)

4.       I hans tekst om mennesket, kan man f.eks. ved; Fra moderlivet medbringer dyrene, hvad de skal have; de højeste væsner er fra begyndelsen af (eller dog snart efter), hvad de i al evighed vil forblive. Her kan der menes, at det er mennesket som er det højest stående væsen i universet. Vi er det eneste væsen som har en højere bevidsthed og derfor har vi vores egen skæbne i hånd. Dette kan f.eks. ses ved; alle de øvrige levende væsners natur er bestemt af de af mig foreskrevne love og begrænses af dem.

# data[].attributes.body
Renæssancen er en af de mest omtalte perioder. Tanken om at verden er guddommelig blev mere realistisk, og folket begyndte at indse at verden ikke er så guddommelig alligevel.

I renæssancen begyndte små grupper af folk at gå imod kristendommen og dermed blive et mere frit menneske. Nogle troede dog stadig på at ens skæbne afhang af kirken, mens andre som for eksempel Giovanni Pico della Mirandola,valgte at gå mod strømmen og bryde frem med sin egen holdning. Mirandola var en italiensk humanist og filosof, født i 1463 og døde i 1494.  Mirandola skrev mange teser som handlede om det frie menneske, og menneskets værdighed, dette gik imod kirken og det var de ikke særlige tilfredse med, men Mirandola fortsatte og skriver blandt andet i et tekstuddrag ’’Jeg har sat dig midt i verden, for at du des lettere derfra kan se omkring dig og få øje på alt, hvad denne verden rummer.’’ Mirandola beskriver det frie menneske, han beskriver hvordan han vil have folk til selv at tage ansvar i stedet for at læne sig op af andre. ’’Alene du ejer en udvikling, en vækst efter din frie vilje – du har kimene til alle slags liv i dig.’’

Mirandola mente at det var mennesket selv der skulle skabe sin skæbne. Hvad man var villig til kunne man få. Mirandola havde nogle nye tanker. Nogle tanker man ikke var vant til at høre. I middelalderen havde folket sin plads i stænder samfundet, dette fik mange folk til at undre sig. Man befandt sig lige nu i perioden mellem et samfund som havde faste rammer til et mere frit samfund.

Da Mirandola skrev tesen om hans menneskesyn i renæssancen, starter han ud med at skrive som var det gud der udtaler. Dette anklagede kirken som kætteri. Det gjorde ikke ligefrem Mirandola populær men han fortsatte og dette fangede mange mennesker syn på dem selv. Mirandola levede frit og så ud til at nyde det.

# data[].attributes.body
1. I renæssancen var mennesket i centrum, kirkens greb var mindre fast end før. Mange fandt inspiration i antikkens kunst, romerske og græske forfattere. Renæssancen kaldes også for genfødslen, den betragtes som broen mellem middelalderen og den moderne tid.

2. Mirandola udførte blasfemi, da han fortolkede og udtalte sig på Guds vegne uden at være en af hans mænd. Mirandola var en italiensk humanist og filosof, han spillede en stor rolle i renæssancetiden. Han forsøgte at forene religion og filosofi

3. Kilden er skrevet af Giovanni Pico della Mirandola i 1489. Kilden er et bogcitat fra bogen ”Det står mennesket frit for at hæve sig mod det guddommelige”. Denne bog fremviste nye holdninger og fortolkninger omkring kirken og det guddommelige, dette faldt ikke i god jord hos kirken, da de ikke ville have folket stillede spørgsmål til gud eller selv tolkede på det guddommelige.

4. ”Alle øvrige væseners natur er bestemt af de af mig foreskrevne love og begrænses af dem. Du er ikke hæmmet af nogen slags uovervindelige grænser, men du skal efter din egen fri vilje, i hvis hånd jeg har lagt din skæbne, selv forud bestemme endog naturen for dig selv.” Dette citat fortæller os at Mirandola mente menneskene var hævet over andre væsner/dyr, de var selvstændige og havde en fri vilje. De var ikke bestemt af en forudsagt plan.

# data[].attributes.headline
Hvad kendetegner menneskesynet i renæssancen 

# data[].attributes.subject
Hvad kendetegner menneskesynet i renæssancen 

# data[].attributes.body
Menneskesynet i renæssancen kendetegner at du skal være dig selv og tro på dig selv. Du har ret til at gøre lige hvad du vil. Det kom til udtryk i senmiddelalderen hvor den italienske filosof Pico Della Mirandola i 1489 skrev om mennesket og hvilke værdier mennesket har og at man skal være sig selv. Han skrev teksten som om at gud taler til mennesket.

" Men du skal efter din egen fri vilje, i hvis hånd jeg har lagt sin skæbne, selv forud bestemme endog naturen for dig selv "

Kilden fortæller her at du selv skal forme dit liv og der er ingen der stopper dig i at være dig selv.

" Alene du ejer en udvikling, en vækst efter din frie vilje - du har kimene til alle slags liv i dig"

Kilden viser her at du kan gøre hvad du vil og at menneskesynet er et frit menneske.

# data[].attributes.headline
Synet på mennesket kom i centrum i senmiddelalderen, her kunne man udfolde sine gode sider, denne tid kaldes også humanismen. Giovanni Pico della Mirandola er en italiensk renæssance filosof, han skrev om mennesket værdiger og frihed. Det var en ny måde at se mennesket på, da man førhen blev født ind på en plads i samfundet, det var guds vilje og man må leve med den skæbne man var født ind i. I denne tid fik man selv lov til at forme sin skæbne, ”men du skal efter din egen fri vilje, i hvis hånd jeg har lagt din skæbne, selv forud bestemme endog naturen for dig selv”, man er et frit menneske, man skaber sit eget liv. Man bestemte selv sit bosted og evner alt efter hvor meget man kæmpede for det. ”former selv giver dig den skikkelse, du ønsker at leve i” man skaber selv sin tilværelse i livet, man er selv ansvarlig for sit liv og skabelse, mennesket er ene og alene frit. 

# data[].attributes.subject
Synet på mennesket kom i centrum i senmiddelalderen, her kunne man udfolde sine gode sider, denne tid kaldes også humanismen. Giovanni Pico della Mirandola er en italiensk renæssance filosof, han skrev om mennesket værdiger og frihed. Det var en ny måde at se mennesket på, da man førhen blev født ind på en plads i samfundet, det var guds vilje og man må leve med den skæbne man var født ind i. I denne tid fik man selv lov til at forme sin skæbne, ”men du skal efter din egen fri vilje, i hvis hånd jeg har lagt din skæbne, selv forud bestemme endog naturen for dig selv”, man er et frit menneske, man skaber sit eget liv. Man bestemte selv sit bosted og evner alt efter hvor meget man kæmpede for det. ”former selv giver dig den skikkelse, du ønsker at leve i” man skaber selv sin tilværelse i livet, man er selv ansvarlig for sit liv og skabelse, mennesket er ene og alene frit. 

# data[].attributes.headline
Hvad kendetegner menneskesynet i renæssancen?

# data[].attributes.subject
Hvad kendetegner menneskesynet i renæssancen?

# data[].attributes.body
Renæssancen er en betegnelse for en periode, der markerer overgangen mellem Middelalderen og den moderne tid. Perioden er blandt andet kendt for genierne Leonardo de Vinci og Tycho Brahe, som tog del i at vende op og ned på det billede, som beskrev verden. Den kendte italienske filosof Giovanni Pico della Mirandola spillede også en stor rolle i renæssance, idet han havde nogle holdninger omkring menneskets værdighed. Dette gjorde, at han kom i stor konflikt med kirken. Blandt andet mente han, at "Du er ikke hæmmet af nogen slags uovervindelige grænser", og med det mener han måske, at de højere stående personer, som adlen, ikke skal stå i vejen for din frihed. Der skal ikke være nogen, som begrænser din udvikling og vækst, men at man selv har ansvaret for at tage initiativ til et liv, som man ønsker at leve. Mirandola's holdninger til menneskets værdighed påvirkede klart folket i renæssancen, og der kom mere fokus på individet.

# data[].attributes.headline
Hvad kendetegner menneskesynet i renæssancen?

# data[].attributes.subject
Hvad kendetegner menneskesynet i renæssancen?

# data[].attributes.body
Renæssancen var en tid, hvor multikunstnere og genier vendte op og ned på den måde vi opfatter verdenen på. En af disse var filosoffen Pico della Mirandola, som er kendt for sin synkretisme (skabe ligevægt mellem to modparter). Når vi i dag kigger tilbage på renæssancen, er et af de vigtigste kendetegn, at der kom mere fokus på individet frem for slægten, som det var i middelalderen. Dette kommer også til udtryk i tekststykket, når han skriver "Du er ikke hæmmet af nogen slags uovervindelige grænse, men du skal efter din egen frie vilje, i hvis hånd jeg har lagt din skæbne, selv forud bestemme endog naturen for dig selv." her skriver han, at der ikke er nogen, måske Gud, der har sat en uovervindelig grænse  der ikke kan brydes, men at man derimod  selv kan tage initiativ til, at skabe et bedre og lykkeligere liv for sig selv. Man er ikke bare placeret efter guds vilje, men man kan ændre sin placering i samfundet og gøre livet lettere. Mirandolas tekst gik over kirkens grænser, da han skriver som om han er Gud "(guds tale til den nyskabte Adam)" Dette fik dog også Mirandola arresteret for krætteri, da der ifølge kirken kun var præsterne der måtte analysere biblen, hvis den overhovedet  skulle analyseres. Med denne tekst, kan man se at der i renæssancen var en udvikling fra, at være fuldstændig afhængig af kirken og slægten til at være mindre afhængig af kirken og mere fokuseret på individet.

# data[].attributes.body
Giovanno Pico della Mirandola var en italiensk filosof. Mirandola spillede en stor rolle indenfor renæssancetiden.
"Jeg har ikke, Adam, givet dig noget bestemt sted at bo og heller ikke et specielt ansigt, lige så lidt som nogen som helst speciel evne". Dette siger Mirandola i hans bog til mennesket i 1489. Her viser det, hvordan han vælger at modsige biblen og dermed Gud. I hans bog starter han med at sige at det er Guds tale til den nyskabte Adam. At taler derfor på Guds vegne. Mirandola prøver at forklare at alt hvad Gud engang har sagt ikke er sandt. "Du er ikke hæmmet af nogle uovervindelige grænser" . Han mener endvidere der ikke er bestemt noget for mennesket i forvejen, men derimod at mennesket selv skal kunne bestemme, hvordan han/hun vil forme sin skæbne og liv.

I middelalderen var det kirken som havde magten og dermed bestemte alt. Kirken bestemte, hvordan man skulle leve, hvor man skulle bo osv.  I renæssancen blev mennesket sat i centrum, som også ses da Mirandola siger "Jeg har sat dig midt i verden, for at du des lettere derfra kan se omkring  dig". I middelalderen frygtede man også, hvad der skete efter døden. Det blev anset som en forfærdelig ting at ende i helvede, men Mirandola siger "Det står dig frit for at udarte og synke ned til dyrets underverden". Han prøver her at fortælle mennesket at de er deres egen skaber, frem for Gud. Hvis de vil opleve helvede, som man mente det var i middelalderen, var det tilladt.

Da Mirandola havde udgivet sin bog og kirken havde læst tingene, anklagede kirken ham for kætteri, som er en religiøs overbevisning som går imod den officielle troslære. Kirken mente ikke at han kunne snakke for Guds vegne for, hvis der var nogen, som skulle snakke for Gud, var det kirken. Han blev dog løsladt senere.

# data[].attributes.body
Giovanni var en italiensk filosof og humanist, og spillede en stor rolle i renæssancen, eftersom han gav et helt nyt syn på mennesket. I en bog beskriver han sine tanker omkring mennesket, som er et helt nyt syn end det daværende. i et citat skriver han fx ”Alene du ejer en udvikling, en vækst efter din frie vilje – du har kimene til alle slags liv i dig.” sådan skriver Mirandola, hvor han har fokus på menneskets, og dets potentiale på jorden. Med hans tanker beskriver han hvordan mennesket har værktøjerne til at bestemme sin egen skæbne og er bedre end de selv tror. Mennesket bliver dermed sat mere i centrum gennem renæssancen, hvor de bliver beskrevet som mere handlekraftige, og som har sin egen frie vilje til at træffe sine egne valg og beslutninger. Med Mirandola’s nye tanker, blev mange døre åbnet, og det satte gang i en masse nye reaktioner. Folk begyndte at udforske verden, og sejlede altså ud for at finde nyt land. Og teknologien blev ganske enkelt enestående i forhold til før i tiden.

# data[].attributes.headline
Menneskesynet skiftede i særdeleshed i tiden lige efter middelalderen, her trådte vi nemlig ind i renæssancen. Nu var mennesket ikke bare en del af et samfund og et fællesskab, mennesket var derimod et stærkt og frit menneske, dette pointere Giovanni Pico della Mirandola med citatet ”Du er ikke hæmmet af nogle uovervindelige grænser…”. Giovanni mener, at vi har vores egen skæbne i vores egne hænder, vi skal selv trække valg og har vores engen vilje, så enten kan vi fører os selv til noget stort eller også kan det ende helt i hundene. Menneskesynet er smukt i renæssancen, og vi som mennesker lod ikke længere kirken være en central del.   

# data[].attributes.subject
Menneskesynet skiftede i særdeleshed i tiden lige efter middelalderen, her trådte vi nemlig ind i renæssancen. Nu var mennesket ikke bare en del af et samfund og et fællesskab, mennesket var derimod et stærkt og frit menneske, dette pointere Giovanni Pico della Mirandola med citatet ”Du er ikke hæmmet af nogle uovervindelige grænser…”. Giovanni mener, at vi har vores egen skæbne i vores egne hænder, vi skal selv trække valg og har vores engen vilje, så enten kan vi fører os selv til noget stort eller også kan det ende helt i hundene. Menneskesynet er smukt i renæssancen, og vi som mennesker lod ikke længere kirken være en central del.   

# data[].attributes.body
Renæssancen var en tid med nye ideer og nye synspunkter på verden. Man får en ny overklasse i Borgerskabet, som bestod af f.eks. købmænd, advokater og videnskabsmænd. Borgerskabet vinder især frem i Norditalien i byerne Milano, Firenze og Venedig. Man får et nyt menneskesyn i renæssancen og en dem, der skrev om det var humanisten Mirandola. I hans tekst "Gud gave til den nyskabte Adam" skriver han f.eks. "min hensigt var, at du skulle have og eje hvilket som helst bosted, et hvilket som helst ansigt og alle evner, som du efter din egen vilje og mening ønsker dig". Det som menes med dette er at mennesket (manden) skal forme hans eget liv og man selv skal have lov til at bestemme hvilke profession man vil have. Menneskesynet i Renæssancen var meget anderledes i forhold til i middelalderen. I middelalderen var skæbnen bestemt på forhånd. Man blev typisk hvad ens forældre havde været. I renæssancen handlede det om at man selv skulle forme sin egen skæbne og sit eget liv.

# data[].attributes.body
Renæssancen  er en nyskabende tid med individualismen der blomstre.

Giovanni Pico Della Mirandola var en anerkendt forfatter som med sin tekst " Guds tale til den nyskabte Adam" viste befolkningen at de er klogere end dyrene, og individualister. Kilden er skrevet af nævnte Mirandola i 1489 i det nordlige Italien. Mirandola beskriver mennesket som stærke individualister og det kommer også til udtryk i uddraget at vi selv skaber vores fremtid " Du er ikke hæmmet af nogen slags uovervindelige grænser, men du skal efter din egen fri vilje, i hvis hånd jeg har lagt din skæbne, selv forud bestemme endog naturen for dig selv".

# data[].attributes.body
Giovanni Pico delle Mirandola var filosof og humanist, der mente at Mennesket ikke havde en fastlåst natur, men havde frihed til ved handlen og studeren at blive den person, det ønsker.

Citat: Jeg har hverken skabt dig alene som et himmelsk væsen eller som et jordisk, hverken som et dødeligt væsen eller et udødeligt, men med det for øje, at du som din egen og helt frit bestemmende kunstner og former selv giver dig den skikkelse, du ønsker at leve i.

Han brød med kirkens historie om at menneskets placering i verden var bestemt af gud.

# data[].attributes.body
Det generelle syn på kristendommen i MA var, at gud havde allerede planlagt hvert individs liv. Men synet på kristendommen og tolkningen af biblen blev ændret af nogle få personer i Renæssancen, blandt andet skrev Giovanni Pico della Mirandola værket "Det står mennesket frit for at hæve sig mod the guddommelige".

Og i dette uddrag "Jeg har hverken skabt dig alene som et himmelsk væsen eller som et jordisk, hverken som et dødeligt væsen eller et udødeligt, men med det for øje, at du som din egen og helt fri bestemmende kunster og former selv giver dig den skikkelse, du ønsker at leve i." af teksten viser det hvordan, Giovanni Pico della Mirandola trodser den måde, som man tolkede biblen på dengang. I Renæssancen mente man som sagt, at ens skæbne i livet var fastsat af gud, og at alt det som der forekom en i livet, var noget som gud havde bestemt i forvejen.

Men ifølge Giovanni Pico della Mirandola var man skaberen af sit eget liv, hvilket førte til, at han kom i mange problemer med kirken.

(En meget ny moderne tankegang)

- anonymous guy 2k17
please let me smash