# data[].attributes.body
Sovjetunionen, og i de første par år også Frankring, var interesserede i at svække Tyskland. Hvorimod England og USA var interesserede i at få Tyskland økonomisk på fode igen. I 1947 sluttede USA og England deres besættelseszoner sammen. I 1948 fulgte Frankrig med og Sovjetunionen forlod i protest. Dermed blev Tyskland opdelt i en østzone og en vestzone.
Den økonomiske udvikling blev bremset grundet mistillid til den eksisterende valuta. Kortvarigt var Amerikanske cigaretter anset som værende en mere troværdig valuta, end den tidligere reichsmark.
Efter bruddet med Sovjetunionen blev der i 1949 oprettet en vesttysk stat, BRD (Bundesrepupublik Deutchland) med parlamentarisk demokrati. Russerne svarede senere på året igen ved at oprette en østtysk stat, DDR (Deutsche Demokratische Republik), hvilket blev et folkedemokrati.

SIDE: 25-26

# data[].attributes.body
Selvom den danske regering indtil 1943 havde valgt at samarbejde med den tyske besættelsesmagt, blev Danmark alligevel optaget i det "pæne selskab" i 1945, efter krigens slutning. Ved et folketingsvalg i 1945 fik kommunisterne 18 mandater, alt imens socialdemokraterne tabte lige så mange. Dette var et tydeligt udtryk for at kommunisterne blev forbundet med modstandsbevægelsen. hvor socialdemokraterne blev sat i forbindelse med samarbejdpolitikken.
Dog tabte kommunisterne hurtigt medvind da det i 1947 blev klart at USA og Sovjetunionen var endt i kold krig. Derefter var kommunisterne et isoleret mindretal i dansk politik.
Svenskerne ønskede et nordisk forsvarsforbund der skulle forholde sig neutralt i forbindelse med øst-vestkonflikten. Dog ønskede normændende at samarbejde med vestmagterne, derfor førte forhandlingerne ikke til noget.
I 1949 blev Danmark medlem af NATO og havde endegyldigt tilsluttet sig vestblokken.

SIDE 28

# data[].attributes.body
1947-48 var afgørende år hvor blokkene blev dannet og alle begyndte at erkende den kolde krig. I både østblokken og vestblokken søgte man at skabe moralsk oprustning og nationalt sammenhold. Dette gjorde man ved at fremhæve egne idealer og skabe et klart fjendebillede.

SIDE: 33

# data[].attributes.body
Efter opdelingen fik Vesttyskerne de bedste betingelser, modtog Marshall-hjælp og besættelsesmagterne ville hurtigst muligt få gang i den tyske økonomi. Vesttyskland modtog 10 mio. flygtninge fra de nu polske områder og fra Tjekkoslovakiet. Derudover kom næsten 3 mio. fra Østtyskland i løbet af 1950'erne. Det gav arbejdskraft og stigende produktion, men også store boligproblemer. Russerne var interesserede i krigsskadeerstatninger og demonterede de tilbageværende maskiner og fabrikker i Østtyskland, som de sendte til Sovjetunionen. Det gav dårlige kår for produktionen og den kommunistiske østtyske regering. I 1953 satte regeringen arbejdsydelsen op med 10 %, hvilket betød en lønnedgang på 10 %.
Fra 1949 til 1961 flygtede ca. 200.000 om året fra Østtyskland, i alt ca. 3 mio. Befolkningstallet faldt med 2 mio., hvilket ødelagde samfundslivet.

SIDE: 74-77

# data[].attributes.headline
Berlinmuren fra vesttysk og østtysk synsvinkel

# data[].attributes.subject
Berlinmuren fra vesttysk og østtysk synsvinkel

# data[].attributes.body
Batista, som havde magten på Cuba, blev afsat, og Fidel Castro kom i stedet på magten i slutningen af 1950'erne. Castro havde venstreorienterede ideer, og da han planlagde at nationalisere amerikansk ejendom på Cuba, boykottede amerikanerne. Castro vendte sig derefter til Sovjet. I oktober i 1962 opdagede amerikanerne, at russerne var ved at stille raketter op på øen. Kennedy veg fra luftangreb mm., men lagde en blokade om Cuba for at standse forsyninger. Man ventede på, at de russiske skibe ville nå blokaden, men det gjorde de ikke; de vendte om. Russerne fremlagde i et brev, at de ville demontere raketterne, hvis USA ikke angreb Cuba, og senere ville russerne have USA til at demontere raketterne i Tyrkiet. USA lod som om, at de ikke havde modtaget det sidste brev ang. raketterne i Tyrkiet, og russerne holdt sig til deres første tilbud.

SIDE 78-80

# data[].attributes.body
I 1950'erne var Iran USA's mægtigste allierede i Mellemøsten, og landet undergik en modernisering og industrialisering pga. den enevældige fyrste, Shah Mohamad Reza Pahlavi. Det var ikke alle, der var lige begejstrede; eliten var glad for denne modernisering, men det var bondebefolkningen ikke - islam blev modstandsbevægelsen. Den shia-muslimske befolkning opfattede USA som satan. 1978 kom en masse demonstrationer imod shahen, og han forlod Iran i 1979. Ayatollahen Khomeiny kom tilbage, og Iran blev til en islamisk republik. Fra det frie land, som USA støttede, blev Iran underkastet flere og flere religiøse love og kontrol. Efter dette var USA og Iran ikke længere allierede

SIDE 136-138

# data[].attributes.body
Den danske befolkning bakkede op om medlemsskab i NATO, dog ikke med stor begejstring, da militæret ikke måtte koste for meget, og man ville ikke have amerikanske atomvåben mm. på dansk jord. Kommunisterne i DK havde en lille vælgerskare, men var i Folketinget, dog var der splittelse efter invasionen af Ungarn i 1956, og flere blev smidt ud at kommunistpartiet. Dog blev et nyt parti stiftet, SF, som erstattede kommunisterne i Folketinget i 1960. Den kolde krig blev skærpet i begyndelsen af 1960'erne med Berlinmuren og Cubakrisen, og flere danskere blev USA-venlige pga. Kennedy, men det ændrede sig pga. Vietnamkrigen og ungdomsoprøret. I 70'erne blev den yderste venstrefløj styrket pga. Venstresocialisterne.

SIDE 139

# data[].attributes.body
I 1983 lancerede Reagan "stjernekrigsprojektet", som var en plan om et forsvar imod angribende raketter vha. laserstråler fra satelitter. Det skulle fungere som beskyttelse over USA. Dog stred planen imod en aftale fra 1972, hvor supermagterne forpligtede sig til ikke at udvikle forsvarssystemer. Reagan fastholdt planen ved at sætte et forskningsprojekt igang og vi ved i dag, at Rusland var skræmt ved tanken om en ny våbenudvikling, som de ikke kunne følge med i teknisk eller økonomisk. I 1983 opstillede NATO de bebudede mellemdistanceraketter i Europa, hvilket Sovjetunionen og fredsbevælgelser i Vesteuropa protesterede imod. På Grenada kom det kommunistiske parti til magten og indledte samarbejde med Sovjetunionen og Cuba. Amerikanske tropper indvaderede øen og indsatte en USA-venlig regering. D. 1/9 blev et sydkoreansk passagerfly skudt ned, da det ikke reagerede på advarsler, efter det kom ud af kurs nord for Japan og fløj i sovjetisk luftrum i to timer. Alle 269 passagerer omkom. Den russiske leder Andropov rasede over beslutningen, men forsvarede den ved at påstå, at der var tale om et spionfly.

SIDE 155-156