# data[].attributes.body
Tai profesionali improvizacinės rūšis, kuri susiformavo XIX a. pabaigoje - XX a. pradžioje.
Džiazas atsirado iš afroamerikietiškos muzikos, kuri jungia Afrikos ir Europos muzikos tradicijas.
Džiazui būdinga metroritminė pulsacija, kuriame vyksta nuolat pasikartojantis ritmas, dar vadinamas beat. Jis pasireiškia akcentuojamų takto dalių skaičiumi. Beat apibūdina metrinių ir ritminių akcentų santykius: grojant griežtai (ground beat), kuriama laisvesnė ir lankstesnė melodijos ritmika. Šis kontrastas tarp dviejų elementų kuria įtampos ir impulsyvumo įspūdį.
Sąlyginai džiazą galima skirstyti į 3 raidos etapus:
1. Tradicinis džiazas (1900-1940)
2. Modernusis džiazas (1950-1960)
3. Avangardinis džiazas (nuo 1960)
Lietuvoje džiazo atlikimas vyksta įvairiuose gyvo džiazo klubuose, salėse.

# data[].attributes.body
Paulius Petraitis
Repas – muzikos žanras, atsiradęs ir formavęsis 1950–1970 metais. Jo kilmės šaknys – JAV. Repas populiariausias tarp afroamerikiečių.

Repas yra pagrindinė HIP-HOP subkultūros muzika. Jis turi daug įvairių stilių, pakraipų. Dauguma reperių turi savitus stilius. Repas nėra vien rimuotas šnekėjimas, jį sudaro hip hop ritmas – laužyto ritmo muzika, kuri naudojama visuose HIP HOP subkultūros muzikos žanruose, kaip R'n'B. Repas turi dvi pagrindines šakas, į kurias įeina stiliai. Repo aukso amžiumi laikomas XX a. 9-asis dešimtmetis, kai repas pradėjo plisti po visą pasaulį.

Apranga - laisvas stilius.

Koncertavimo erdvė - įvairios salės, klubai, gatvės.

https://youtu.be/wk4ftn4PArg

# data[].attributes.attachment_link.title
Straight Up Smooth Jazz • 2 Hours Smooth Jazz Saxophone Instrumental Music for Relaxing and Study

# data[].attributes.body
Tai muzikos žanras, atsiradęs ir formavęsis 1950–1970 metais. Jo kilmės šaknys – JAV. Repas populiariausias tarp afroamerikiečių.
Repas yra pagrindinė HIP -HOP subkultūros muzika. Jis turi daug įvairių stilių, pakraipų. Dauguma reperių turi savitus stilius. Repas nėra vien rimuotas šnekėjimas, jį sudaro hip hop ritmas – laužyto ritmo muzika, kuri naudojama visuose HIP HOP subkultūros muzikos žanruose, kaip R'n'B. Repas turi dvi pagrindines šakas, į kurias įeina stiliai. Repo aukso amžiumi laikomas XX a. 9-asis deRepas yra pagrindinė HIP-HOP subkultūros muzika. Jis turi daug įvairių stilių, pakraipų. Dauguma reperių turi savitus stilius. Repas nėra vien rimuotas šnekėjimas, jį sudaro hip hop ritmas – laužyto ritmo muzika, kuri naudojama visuose HIP HOP subkultūros muzikos žanruose, kaip R’n’B. Repas turi dvi pagrindines šakas, į kurias įeina stiliai. Repo aukso amžiumi laikomas XX a. 9-dešimtmetis, kai repas pradėjo plisti po visą pasaulį.

Repas skirstomas į:
1. Old school („Funk“, „Gangsta rap“ , G-Funk, Pranksta rap)
2. New school
Stilius, atsiradęs maždaug 2008 m. Šis stilius – tai šiuolaikinis repas, turintis išties daug komercijos. Daugiausia išlikusi gangsta tematika, nauji ritmai ir kita. Užkietėjusių 90-ųjų repo fanų vadinamas šlamštas.

Repo atlikėjai anksčiau rengdavosi treningais, storomis auksinėmis grandinėmis ir kt., nes dar nebuvo daug įmantrių pakabukų ir pan. Vėliau įsismelkus gangsta repui buvo pradėta nešioti languoti marškiniai, chuksai (lietuviškai daug kas vadina inkariukais), nusmukusios kelnės ir pan. Dabar ir kai atsirado New school stilius įsismelkė visokie turtingo žmogaus atributai (komercija). O ką nešioja reperiai, tą nešioja ir žmonės gatvėse. Dabar apranga itin išsimaišiusi.
Popūliariausi reperiai: Tupac, Notorious B.I.G, Eazy E,  Natte Dogg, Eminem ir kt.

# data[].attributes.attachment_link.title
Eminem - Mockingbird [Official Music Video]

# data[].attributes.body
Augustas Arlauskis
Roko muzika arba rokas – bendras muzikos krypčių, atsiradusių XX a. penkto dešimtmečio gale JAV, pradedant rokenrolu pavadinimas. Roko kaip muzikos krypties ribos labai plačios, juo nusakomi tokie vienas nuo kito nutolę muzikos stiliai kaip šokių muzika rokenrolas, bliuzas ar sunkiojo metalo muzika.

Apranga - Roko stiliaus drabužiams būdingos kelios šakos. Viskas priklauso nuo roko grupių mados, taip pat nuo atlikėjų drabužių. Populiarios aštrios linijos, šiurkštumas, vaizdo drąsa, juodos spalvos gausa.
Koncertavimo erdvė - įvairios koncertų salės, stadionai.
Populiariausios roko muzikos grupės - „Nirvana“,  „The Beatles“, „Pink Floyd“
https://www.youtube.com/watch?v=8SbUC-UaAxE

# data[].attributes.body
Popmuzika (arba pop) yra viena iš didžiausių populiariosios muzikos dalių, susidariusi XX amžiuje iš „popkultūros“ judėjimo, kuriam padarė įtaką liaudies dainos ir šokiai. Ji neretai painiojama su populiariąja muzika, nekreipiant dėmesio į jos specifinį stilių, turintį savo ypatybių ir muzikos skambesį, kaip ir šokių muzika, rokas, ritmenbliuzas ir kt.

Popmuzika paprastos, lengvos ritmikos. Popmuzikos kūrinių eilės banalios (įprastos temos: meilė, jausmai), dažnai kartojami tie patys žodžiai, priedainio melodija kartais labai kontrastuoja su likusiu tekstu. Dainų tematika ir naudojami žodžiai kartojasi iš dainos į dainą. Popmuzika orientuota į mases, nederinama prie specifinio muzikinio skonio ar profesionalumo. Popmuzikos ribos nėra griežtos. Dažnai „pop“ terminas aprėpia ir poproko, roko, šokių, disko, elektroninės muzikos kūrinius.

# data[].attributes.body
Progresyvusis rokas – roko muzikos forma, susiformavusi XX a. 7-ojo dešimtmečio pabaigoje ir 8-ojo pradžioje iš psichodelinio roko, bliuzroko, folk roko, sunkiojo roko, klasikinės muzikos ir jazz fusion. Progresyvaus roko ištakomis laikoma Anglija, bet neilgai trukus jis išplito po visą Europą.

Progresyvaus roko kūriniai dažniausiai sudėtingesni už standartinį roką ar populiarią „posmas-priedainis“ kūrinių struktūrą. Progresyviojo roko kūrėjai norėjo sujungti roko muziką su klasikine bei džiazu ir taip sukurti sudėtingesnę, „gilesnę“ muzikos kryptį, kuri netelpa į radijo sukurtus roko ir popmuzikos rėmus. Žodžiai neretai būna konceptualūs, abstraktūs ar paremti fantazija. Progrokas neįsivaizduojamas be improvizacijų, spontaniškumo pojūčio, ilgų kompozicijų, jam atlikti dažnai reikia didelio meistriškumo.
Pati populiariausia ir mano nuomone pati geriausia visų laikų progresyviojo roko grupė yra "Pink Floyd"
Apibrėžtos atlikimo vietos nėra, bet pagrinde atliekama būdavo tik koncertuose.
Šio žanro atlikėjai neturėjo apibrėžto aprangos stiliaus, rengėsi įprastais drabužiais.

# data[].attributes.body
XX a. 8 dešimt.(užuomazgos vėlyvaisiais 1960 m.) išsivysčiusi muzikos kryptis, kuriai būdingas greitas tempas, gitaros tembro iškraipymas, šiurkštus muzikos skambesys. Vokalistai dažniausiai išrėkia savo partiją, išliedami savo emocijas į aplinką per garsą.  Tai priežastis, kodėl metalistai dažniausiai yra ramaus būdo - savo sukauptas emocijas ir neigiamą energiją jie išlieja per muziką. Auditorija įvairi, nors klausytojų (ir metalistų) išvaizdoje dominuoja juoda spalva, ilgi plaukai, odinės kelnės, striukės, dideli, sunkūs batai, metalinės aprangos atributikos (pvz.,grandinės, dekoratyviniai spygliai), kartais naudojamas grimas. Metalo muzikos atlikėjai dažnai lyginami su satanistais dėl mirties ir tamsos įvaizdžio, bet ši nuomonė yra klaidinga - pirmoje vietoje „stovi“ muzika, jos atlikimas, išjautimas, o religija lieka antroje vietoje, kuri ne visada daro įtaką. Naudojami instrumentai – elektrinės gitaros, mušamieji, klavišiniai instrumentai. Klausantis metalo klausytojas individualiai išreiškia savo neigiamas emocijas (pyktį, liūdesį, nusivylimą, pasimetimą...) kartu išrėkdamas (kartais išdainuodamas) žodžius su vokalistu arba tyliai išgyvendamas tai savyje (leidžiant emocijoms užpildyti vidų ir sulaikant jas viduje - kitaip tariant, jas pergyvenant, bet neišleidžiant į išorę).

# data[].attributes.attachment_link.title
Metallica: Nothing Else Matters (Official Music Video)

# data[].attributes.body
Tai viena iš subkultūrų, nesiejamų su roku, ir, kitaip nei metalas ar gotų muzika, ji yra komerciškai pelninga.

Hiphopą sudaro keturi įvairiapusiškai atspindintys jo ideologiją elementai – repas, diskžokėjai, breikas ir grafičiai. Kurį laiką kultūros, atsiradusios 1970 metais Niujorke, idėjiniu ruporu buvusi repo poezija siekė auginti juodaodžių orumą ir skatino gyventi be smurto ir narkotikų, kovoti su socialine nelygybe. Tačiau ilgainiui patys reperiai, išgarsėję ir praturtėję, ėmė garbinti tai, prieš ką anksčiau kovojo.
Hiphopas Lietuvoje - Viskas prasidėjo 1988 m., byrant SSRS. Tuo laikotarpiu per sieną sunkėsi vis daugiau informacijos apie Vakaruose gyvuojančias kultūras ir subkultūras, bet jaunimui svarbiausia jų sudėtinė dalis buvo muzika. Viena tokių subkultūrų – hiphopas, o būtent su šiuo reiškiniu susijusi Sindikato gyvastis, suleidusi šaknis ir pas mus. Pačioje pradžioje jos pasekėjus suskaičiuoti būtų pakakę dviženklio skaičiaus per visą Lietuvą, bet palaipsniui tas skaičius didėjo. Šis didėjimas galų gale virto taip vadinamąja „pirma banga“, savotiška mada. Hiphopą propaguojančio jaunimo buvo nemaža, tačiau daugelis, keičiantis muzikos stilių dominavimui, keitė ir savo įvaizdį gatvės visuomenėje. Laikas bėgo, banga nuslopo, tačiau dalis hiphopo šalininkų tokiais ir liko.

# data[].attributes.body
Gotų subkultūra (Gabija Bajoraitė)
viena iš šiuolaikinių subkultūrų, paplitusi daugelyje Vakarų pasaulio šalių. Subkultūros atsiradimas siejamas su ankstyvąja gotikinio roko scena Jungtinėje Karalystėje 1980-aisiais bei post-punk judėjimu.

Šiomis dienomis egzistuoja daug stereotipų siejamų su gotiška subkultūra: nuo stereotipų, susijusių su apsirengimu ir muzika, iki stereotipų, jog visi gotai būna satanistai ar priklauso tam tikram kultui.

Gotiška scena yra tokia pat plati ir įvairi, kaip visuomenė apskritai. Tarp gotiškos subkultūros atstovų galima sutikti įvairių visuomenės sluoksnių, skirtingą išsilavinimą ar net skirtingus religinius įsitikinimus turinčių žmonių. Toks pat įvairus yra ir gotų muzikinis skonis.

Muzika yra neatsiejama gotų subkultūros dalis. Klausoma įvairių žanrų muzikos tačiau didžiąją dalį gotų mėgiamos muzikos vienija jai būdingas tamsos, melancholijos, niūrumo, mistikos jausmas ir gotiškas įvaizdis. Tradiciškai su gotų subkultūra siejami stiliai:
gotiškas rokas, deathrock, darkwawe, ethereal, gotiškasis metalas.

https://www.youtube.com/watch?v=egLAkA4HrXU&feature=share

# data[].attributes.body
Pankai siekia peržengti padorumo ribas, sukurti iššūkį, todėl naudoja teatrališkai atrodančius rūbus, kirpimą, kosmetiką, papuošalus, tatuiruotes.

Dažnai pankai vilki siaurus cigaretės formos džinsus, marškinėlius su iššaukiančiom aplikacijom, odinius švarkus ar striukes (dekoruotus grupių logotipais ir ženkliukais), sportbačius, riedlentininkų ar kareiviškus batus.

Pankų mada įvairius daiktus adaptuoja estetinėms reikmėms: rūbai susegami žiogeliais, aprašinėjami markeriais ar kitokiais dažais, juodas šiukšlių maišas gali tapti suknele ar sijonu.

Pankai – punk subkultūros, gyvenimo ir kūrybos stiliaus, pasireiškiančio muzikoje, madoje, vaizduojamajame mene ir kitur šalininkai.
Tradicinė pankų šukuosena - skiauterė.
Yra pankų elgetų, benamių, freganų, skvoterių, ir gyvenančių kitais visuomenėje nepopuliariais būdais.
Šią subkultūrą pasirinkau, nes ji turi įdomią istoriją, apie kurią retai kalbama. Tai visiškai kitoks muzikos stilius, negu klausau aš.

# data[].attributes.body
Hipiai – subkultūra, kilusi iš jaunimo judėjimo, prasidėjusio JAV septinto dešimtmečio pradžioje ir paplitusio visame pasaulyje. Pats žodis hipis yra kildinamas iš amerikietiško žodžio hipster, reiškiančio klubus aptempiančias kelnes. Sąvoka pirmą kartą panaudota apibūdinti bytnikus, atsikėlusius į San Francisko Haight-Ashbury rajoną. Šie žmones neigė tradicinę kulturą ir gyvensena, kūrė atskiras bendruomenes, klausė psychodelic rock, stovėjo seksualines revoliucijos priešakyje ir naudojo narkotikus (dažniausiai LSD ir kanapes) kaip priemone savo sąmoningumo tyrinėjimams.
Hipių kultūros palikimas šiuolaikinėje kultūroje yra sunkiai aprėpiamas, nes pasireiškia bemaž visur: nuo sveiko maisto iki muzikos festivalių, nuo šiuolaikinių seksualinių paprocių iki kibernetinės revoliucijos.
https://www.youtube.com/watch?v=bpOSxM0rNPM&list=PLvrCtcxEIN7uM51ZsnwkZJRLnELzTKMUo&index=6

# data[].attributes.body
Tai viena iš subkultūrų, nesiejamų su roku, ir, kitaip nei metalas ar gotų muzika, ji yra komerciškai pelninga.

Šifruojant paraidžiui H.I.P.H.O.P būtų Her/His Infinite Power Helps Oppressed People – “begalinė asmens galia padeda engiamiesiems”.

Hiphopą sudaro keturi įvairiapusiškai atspindintys jo ideologiją elementai – repas, diskžokėjai, breikas ir grafičiai. Kurį laiką kultūros, atsiradusios 1970 metais Niujorke, idėjiniu ruporu buvusi repo poezija siekė auginti juodaodžių orumą ir skatino gyventi be smurto ir narkotikų, kovoti su socialine nelygybe. Tačiau ilgainiui patys reperiai, išgarsėję ir praturtėję, ėmė garbinti tai, prieš ką anksčiau kovojo.

Nusikalstamo atspalvio yra ir pačioje muzikoje, nes diskžokėjai, neretai pažeisdami autorines teises, naudoja kitų autorių įrašų iškarpas (angl. sample). Kita vertus, jie sugebėjo vinilo plokštelę paversti muzikos instrumentu, kurios braižymo garsas (angl. scratching) tapo tokiu pat svarbiu hiphopo elementu kaip „bytboksas“ ar būgnų bei boso ritmas (angl. groove).
Repas yra pagrindinė HIP-HOP subkultūros muzika.

https://www.youtube.com/watch?v=wk4ftn4PArg&feature=youtu.be

https://www.youtube.com/watch?v=LJjsm6CVsG8

https://www.youtube.com/watch?v=yz7Cn3pHibo

# data[].attributes.body
KODĖL PASIRINKAI BŪTENT BARTULĮ? KURIS KŪRINYS PATIKO?
(1954-2020)
Stilių, žanrų, manierų, nuotaikų ir potyrių įvairove Vidmanto Bartulio muzika pranoksta daugelio lietuvių kolegų kūrybą, kaskart stebindama netikėtais posūkiais ir rakursais. Jis galėjo rašyti bet ką – nuo kamerinių miniatiūrų iki operos ir stambių orkestrinių kūrinių, nuo liaudies dainų harmonizacijų iki didžiulių masinių renginių, nuo monumentalaus Requiem iki muzikos mados kolekcijų pristatymams, popdainų aranžuočių ir t.t. Bartulio ankstyvosios kompozicijos išsiskyrė intravertiškumu, kontempliatyvumu, elegiška nuotaika, pabrėžtinu lakoniškumu, poslinkiu minimalizmo link ir dažnai šmėsčiojančiais gamtos įvaizdžiais, būdingais visiems 8-ojo dešimtmečio pabaigoje debiutavusiems kompozitoriams. Didelė teatro kompozitoriaus patirtis vėliau paskatino jį kurti ir režisuoti savo paties „dramas“ – efektingas siurrealistines, makabriškai ironiškas instrumentinio teatro kompozicijas, sukėlusias ažiotažą 9-ojo dešimtmečio pabaigoje. Beveik visose savo kompozicijose Bartulis atsigręždavo į pamėgtąją praeities muziką, cituodamas ir perprasmindamas ją paradoksaliuose nūdienos kontekstuose.
https://www.youtube.com/watch?v=5DBIKvgnzDE

# data[].attributes.body
Kūryba: Justės Janulytės muzikinio mąstymo būdas – ilgos, lėtos ekspozicijos, laipsniškas faktūros sodrinimas; pamėgtos kanono technikos dėka didžiuliai garsų sluoksniai kuria mirgėjimo įspūdį, spalvų, šviesų, blyksnių ir raibuliavimų įvaizdžius. Muzika tarytum persmelkia klausytoją. Kartais atrodo, kad Justės kūriniai išvis neturi pradžios ir pabaigos, kad ten už horizonto muzika keliauja toliau, persmelkia jau kažką kita.  Justės muzika asocijuojasi ne su garsiniais įvaizdžiais, o su erdvėje judančia materija. Toks muzikos medžiagiškumas itin paveikus klausytojui: net pirmąsyk girdėdamas kūrinį gali susivokti, kurioje jo padaloje esi, kur link slenka garsų masė. Šis kvazifizinis kontaktas yra esminis Justės Janulytės muzikos recepcijos bruožas. Dauguma autorės kūrinių, parašytų monochrominiams ansambliams, yra lėtos faktūrinių, dinaminių, tembrinių, ornamentinių gestų metamorfozės.

Biografija: Justė Janulytė (g. 1982) M. K. Čiurlionio menų gimnazijoje mokėsi fortepijono, chorinio dirigavimo, muzikos teorijos ir iš prof. Broniaus Kutavičiaus gavo kompozicijos pradmenis. 2006 m. baigė Lietuvos muzikos ir teatro akademijos kompozicijos magistrantūrą. Už vizionierišką ir ypač plataus tarptautinio atgarsio sulaukusią pastarųjų metų kompozitorės kūrybą 2011 m. jai įteikta Lietuvos Respublikos kultūros ministerijos Jaunojo menininko premija. 2017 m. kompozitorė apdovanota Lietuvos nacionaline kultūros ir meno premija.

Populiarumas: Janulytės muzika skambėjo Europoje, JAV, Kanadoje, Lietuvoje. 2009 m. Janulytė laimėjo pirmąją vietą UNESCO organizuojamoje Tarptautinėje kompozitorių tribūnoje Paryžiuje.

J. Janulytė teigė: „Viena iš priežasčių, kodėl taip mėgstu rašyti muziką, – tai galimybė realizuoti utopiškiausias idėjas, nepaisant jokių logikos dėsnių ar juo labiau fizikos taisyklių: baltą atspindį veidrodyje, kuris priešais save regi juodą spalvą, žvelgiančią į savo atvaizdą („balta muzika“), ar objektų su nusidriekusiais šešėliais virsmą pačiais šešėliais be jokių objektų („pakalbėkime apie šešėlius“) ir pan. Žinoma, tokia informacija klausytojas nevarginamas, tai lieka tik tarp manęs ir mano muzikos. Tarsi kažkur plaukiančios, nors vargu, ar krantas kur nors yra.“

Mano nuomonė: Pasirinkau J. Janulytę, nes klausydama jos kūrybos jaučiuosi tarsi būčiau nukelta į ktą dimensiją,
jos kompozicija išlaisvina jausmus, sielą, leidžia jai sklandyti kažkur kitur, bet ne dabartyje. Kartais tai sukelia nerimą ar nežinią. Labiausiai patiko „Now I'm nowhere“, nes šis kūrinys sukėlė daugiausiai emocijų.

# data[].attributes.headline
Roger Waters (Robertas Danielius Mickevičius)

# data[].attributes.subject
Roger Waters (Robertas Danielius Mickevičius)

# data[].attributes.body
Pasirinkau Roger Waters, nes jis buvo vienas iš įtakingiausių žmonių grupėje "Pink Floyd", o jo boso partijos buvo vienos iš geriausių tuo metu, žodžiai be galo įdomūs.

BIOGRAFIJA:

Roger Waters gimė 1943m. rugsėjo 6 d. Anglijoje, miestelyje apie 20 mylių nuo Londono. Kai jam tebuvo penki mėnesiai, II Pasauliniame kare puolant Anzio miestelį Italijoje, žuvo tėvas Eric Fletcher Waters. Tai, kaip ir neapykanta karui, neteisybei atsispindi didžiojoje R. Waters kūrybos dalyje. 1965 R. Waters atėjo groti į grupę „The Abdabs“, kuri po kiek laiko tapo Pink Floyd.

METAI SU "PINK FLOYD":
Pradžioje "Pink Floyd" lyderis buvo Syd Barret, bet vėliau, dėl psichikos sutrikimų turėjo palikti grupę, o lyderio statusą gavo Roger Waters.
Iš pradžių jis buvo žinomas tik dėl savo boso partijos, tačiau vėliau jis pradėjo kurti dainos žodžius ir net dainuoti.
1985 metais Roger Waters oficialiai paliko grupę ir pradėjo kurti muziką vienas pats.

# data[].attributes.headline
Eimantas Bulotas - Metalistų subkultūra.

# data[].attributes.subject
Eimantas Bulotas - Metalistų subkultūra.

# data[].attributes.body
Metalistai - sunkiojo metalo muzikos fanai. Sunkusis metalas tai XX a. 8-ajame dešimtmetyje išsivysčiusi muzikos kryptis, pasižyminti skambesio šiurkštumu bei itin dideliu atlikimo meistriškumu. Sunkiojo metalo populiarumo pikas buvo XX a. devintas dešimtmetis, tuo metu susiformavo dauguma dabar esančių subžanrų. „Heavy metal“ vadinami visi metalo muzikos stiliai.  Naudojami instrumentai - elektrinės gitaros, mušamieji, kai kada – klavišiniai instrumentai. Daugumą metalo grupių vienija aprangos stilius. Tradicinis metalo muzikos atlikėjų garderobas susideda iš juodos odos striukių, švarkų, ilgų batų ir kelnių, puoštų metalinio blizgesio spygliais, bei kitokios formos metaliniais aksesuarais, kaip diržas šoviniams. Taip pat vienas iš atributų yra įvairūs pakabukai, ypatingai populiarus germaniškasis kryžius. Kadangi metalistams svarbiausia yra muzika, tai dažniausiai išvaizda būna labai įvairi.
Metalistų subkultūra yra labai vieninga, metalistai jaučiasi tarsi vienos didelės bendruomenės nariai. Paprastai svarbiausia metalistui yra muzika, nors dainų tekstai gali būti antireliginiai, rasistiniai ir atvirkščiai - deklaruojantys religiją ir kviečiantys į taiką.
Egzistuoja stereotipas, kad metalo dainos yra apie nieką, jų žodžiai neturi turinio, o tėra rėkimas ir kriokimas. Dažniausia vokalas naudojamas kaip muzikos instrumentas, tačiau priklausomai pagal žanrą, žodžiai gali būti filosofiniai, arba nagrinėjantys bendražmogiškąsias bei istorines vertybes, teisingumą: pvz. Metallica „...And Justice for All“. Kartais yra kuriami tiesiog instrumentiniai kūriniai, juose vokalo nebūna.

Rammstein - Deutschland
Sabaton - Carolus Rex
Metallica - ... And Justice for All
Eisbrecher - Was ist hier los?