# data[].attributes.body
Göbekli Tepe, Urfa

# data[].attributes.body
Shanghai World Financial Center and Jin Mao Tower

# data[].attributes.body
Clădirea de la nr. 30 de pe St Mary Axe

# data[].attributes.headline
                                                                                                                                                    Dincolo de secolul XXI

# data[].attributes.subject
                                                                                                                                                    Dincolo de secolul XXI

# data[].attributes.body
În Secolul XXI s-a construit deja primul zgârie-nori, care a bătut toate recordurile; urmează altele mai înalte, care deja se află în construcție. Secolul XXI anunță nenumărate progrese surprinzătoare și senzaționale în lumea arhitecturii. Construcțiile în stil deconstructivist de la sfârșitul sec. XX și începutul sec. XXI, construcții ce par lipsite de logică și pe punctul de a se prăbuși, au fost proiectate pe computere, iar tehnologia informației va marca și pe viitor evoluția formelor arhitecturale în secolul XXI. Arhitectura de ultimă oră a încercat să depășească mai mult ca niciodată formele specifice modernismului din secolul XX. Competiția internațională celei mai înalte clădiri din lume este încă în derulare.

Interesul pentru mediul înconjurător, stimulentele economice și disponibilitatea tehnologiilor importante, cum ar fi panourile solare și sistemele de ventilație, au determinat mulți arhitecți să proiecteze clădiri cu un consum scăzut de energie. Clădirea de la nr. 30 de pe St Mary Axe din Londra, numită "The Gherkin", proiectată de firma de arhitectură Foster & Partens de o așa manieră, încât curenții de aer din clădire sunt controlați, pentru a menține o temperatura optimă fără a folosi sistemele de ventilație.

Fabricarea ieftină și în masă a materialelor din fier, sticlă și beton a condus la o adevărată explozie a creativității arhitecturale în timpul și după revoluția industrială. Tendințele evolutive din domeniul tehnologiei vor continua, iar construcțiile din secolul XXI vor profita de noile posibilități. Rezistența și mobilitatea edificiilor se vor îmbunătăți utilizându-se noile materiale și tehnologii, ca de exemplu sticla ultra-rezistentă, fibra de carbon sau noile materiale plastice.

# data[].attributes.body
Bank of America Center (Houston)

# data[].attributes.body
La Gauchetière in Montreal

# data[].attributes.body
Lipstick Building, Manhattan

# data[].attributes.body
New York

# data[].attributes.body
Spațiile funcționale și formalizate ale mișcării moderniste sunt înlocuite de diverse abordări estetice; stilurile se ciocnesc și se întrepătrund, formele sunt adoptate pentru ele însele, și apar noi modalități de vizualizare a stilurilor familiare și a spațiului arhi-suficient. Arhitecții post-moderni privesc spațiile moderniste proiectate de aceștia ca fiind lipsite de suflet și de delicatețe. Diferențele estetice de bază privesc nivelul tehnicității arhitecturii, cu accentul pus pe dorința modernismului de a reduce deopotrivă cantitatea de material și costurile unei structuri, respectiv de a-i standardiza construcția.  Post-modernismul nu are asemenea imperative și caută exuberanța în orice, în tehnicile de construcție, în modificarea unghiurilor tuturor suprafețelor, în folosirea diferitelor tipuri de ornamente, semănând la nivelul elaborării și al rafinamentului execuției, mai mult decât cu orice, cu arhitectura Art Deco.

# data[].attributes.body
The "Steinhaus" at the Ossiacher Lake

# data[].attributes.body
The Walt Disney Concert Hall,  Los Angeles

# data[].attributes.body
Imperial War Museum North

# data[].attributes.body
Dancing House in Prague.

# data[].attributes.body
Vitra Design Museum,  Germany

# data[].attributes.body
Guggenheim Museum Bilbao

# data[].attributes.headline
                                                                     Deconstructivismul

# data[].attributes.subject
                                                                     Deconstructivismul

# data[].attributes.body
Deconstructivism în arhitectură, numit uneori și Deconstrucție, este o direcție de dezvoltare a arhitecturii postmoderne începută la sfârșitul anilor 1980. Este caracterizată de idea de non-liniaritate a procesului de design și proiectare, precum și de manipulări ingenioase ale formelor, continuității și structurilor suprafețelor exterioare ale clădirilor. Deconstructivismul apelează la aparenta nerespectare a geometriei euclidiene, sugerând volumetrie ne-euclidiană, servind astfel la "dizlocarea" și "distorsionarea" elementelor arhitecturale, dar mai ales a fațadei și a întregii suprafețe exterioare a clădirii. Finalizarea aspectului final vizual este caracterizată de impredictibilitate și haos controlat.

# data[].attributes.body
Casa Milà

# data[].attributes.body
Muzeul Național al Indienilor Americani

# data[].attributes.body
Einsteinturm

# data[].attributes.body
Sydney Opera House

# data[].attributes.headline
                             Expresionismul

# data[].attributes.subject
                             Expresionismul

# data[].attributes.body
Acest curent a evoluat cu precădere în zona nordică a Europei. Sunt adoptate materiale moderne, inovații formale. Distribuția volumelor este neobișnuită, făcându-se adesea uz de defragmentări, distorsionări, acesta fiind un mod violent de a exprima emoțiile. Exemple: Einstein Tower din Potsdam, Sydney Opera House. Forme ale neoexpresionismului sunt arhitectura organică și cea brutalistă.

# data[].attributes.body
Torre Agbar Barcelona

# data[].attributes.body
Chicago, Illinois

# data[].attributes.body
Allianz Arena München

# data[].attributes.body
City Hall, London

# data[].attributes.body
Selfridges building in Birmingham

# data[].attributes.headline
                                                                                             Blobitectura

# data[].attributes.subject
                                                                                             Blobitectura

# data[].attributes.body
World Trade Center, New York

# data[].attributes.body
Trump International Hotel and Tower and the Chicago River

# data[].attributes.body
La Défense, Paris

# data[].attributes.body
Muzeu de artă modernă din Berlin

# data[].attributes.body
World Trade Center, New York

# data[].attributes.body
Acest stil reprezintă un nou mod de considerare a arhitecturii. Caracteristici: simplificarea formei și a ornamentelor, estetica este mașinistă, eliminarea detaliilor inutile, predominanța funcționalului asupra formei. La sfârșitul celui de-al doilea război mondial, stilul internațional, ramură a modernismului care a luat naștere în anii 1920, a devenit definitoriu în construcția clădirilor grandioase. Din punct de vedere filozofic, funcționalismul exprimat de primii moderniști viza realizarea unui număr limitat de materiale, ceea ce a dus la o estetică minimalistică destul de uniformizată, prin care se evitau elementele decorative în favoarea proporțiilor și a metodelor de construcție a clădirilor.

# data[].attributes.body
Ottawa

# data[].attributes.body
Copenhaga

# data[].attributes.body
Seagram Building in New York City

# data[].attributes.body
Headquarters of the United Nations

# data[].attributes.body
Acest stil a apărut prin anii 20' și are drept caracteristici: forme liniare, simple, suprafețe plane luminoase, ordine și regularitate; paleta de culori se limitează la alb și negru; ca materiale sunt folosite cu precădere sticla și oțelul. Practicat de Le Corbusier, Groppius, Mies van der Rohe si de Frank Lloyd Wright, influențat de Bauhaus, școala care a pledat pentru sinteza artelor în cadrul arhitecturii funcționale.

# data[].attributes.body
Empire State Building

# data[].attributes.body
Muzeu Minnesota

# data[].attributes.body
Buffalo, New York

# data[].attributes.body
Foshay Tower in Minneapolis, Minnesota

# data[].attributes.body
Chrysler Building

# data[].attributes.body
Stilul este caracterizat prin linii în zigzag și forme cubice, netede, utilizarea benzilor de culoare, a iluziei existenței stâlpilor de rezistență. A fost adus în fața publicului cu ocazia Expoziției Internaționale de Arte Decorative și Industriale Moderne din 1925, organizată de arhitecții francezi. Arhitectura Art Deco s-a inspirat din nenumărate curente artistice, stilul Art Nouveau, Bauhaus, constructivism, modernism și futurism, din arhitectura aztecă și cea egipteană. Apariția istorică a zgârie-norilor la sfârșitul secolului al 19-lea pe pământ american și apoi canadian a fost unul din factorii declanșatori ai unei noi revoluții în arhitectură. Clădirile puteau să atingă înălțimi de nebănuit înainte, fiind în același timp din ce în ce mai eficiente și mai bine construite. Ceea ce le lipsea era "doar" un stil artistic care să le încălzească, să le umanizeze și să le facă de neuitat.

# data[].attributes.body
Podul Golden Gate, San Fracisco

# data[].attributes.body
Turnul Eiffel

# data[].attributes.body
Statuia Libertății din New York

# data[].attributes.body
Stilul arhitectonic al unei clădiri poate depinde de mai mulți factori:

1. materialele disponibile

2. destinația clădirii

3. imaginația arhitecților și a clienților lor.

Principala caracteristică a arhitecturii secolului XIX din Occident a fost dorința de-a utiliza toate stilurile grandioase din trecut. Dar spre sfârșitul secolului, s-a dezvoltat un nou tip de arhitectură. Avea la bază folosirea oțelului, din care se alcătuia un "schelet" sau un cadru de susținere a clădirii. Întrucât pereții nu mai aveau de susținut greutatea proprie, clădirile puteau fi mai înalte.

# data[].attributes.body
Crystal Palace, Londra

# data[].attributes.body
Castelul Balmoral, Scoția

# data[].attributes.body
Birmingham

# data[].attributes.body
Muzeul de Istorie Naturală din Londra

# data[].attributes.body
Podul, Anglia

# data[].attributes.body
Pe întregul glob, majoritatea culturilor s-au inspirat din arhitectura tradițională, inventivitatea și creativitatea nefiind pe culmi decât în Europa. Inovațiile arhitecturale au avut tendința de a imita stilurile anterioare preluate din antichitate și stilurile exotice preluate din colonii. În arhitectura europeană s-au făcut simțite două influențe. S-au mărit conacele de țară și a caselor din orașe, pentru care era la modă arhitectura grandioasă, cu ferestre largi. Influența ramurilor industriale, pentru care s-au construit fabrici și orașe de mari dimensiuni. Orașele europene și americane s-au extins iar o dată cu acestea au apărut noi stiluri de construcție precum arhitectura georgiană în Anglia sau stilul palladin în SUA. Necesitatea de a experimenta noi tehnici industriale i-a determinat pe arhitecți să conceapă noi tipuri de clădiri, folosind materiale noi. În 1779 s-a folosit pentru prima dată fierul turnat, la construirea unui pod peste râul Severn, la Coalbrookdale, din Anglia.

# data[].attributes.body
Tribune Tower, SUA

# data[].attributes.body
Poarta Brandenburg, Germania

# data[].attributes.body
Big Ben, Anglia

# data[].attributes.body
Pavilionul Regal din Brighton

# data[].attributes.body
Castelul Neuschwanstein, Germania

# data[].attributes.body
Colonialismul european a dus la importul stilurilor orientale, între 1750 și 1850, pe bătrânul continent. Drept consecință, au fost construite clădiri după modelul pagodei, ca cea din Kew Gardens, realizata de William Chambers, care a călătorit în China, studiind arhitectura locală. Alți arhitecți care încercau să reproducă clădirile orientale se bazau pe propria imaginație și nu pe o documentare minuțioasă. Pavilionul Regal de la Brighton,construit de John Nash, reprezintă un amestec de turnuri gotice, un exterior de inspirație indiană și interioare decorate în stil chinezesc.

# data[].attributes.body
Pariser Platz, Berlin

# data[].attributes.body
Palatul Westminster, Anglia

# data[].attributes.headline
                                    Istoricismul

# data[].attributes.subject
                                    Istoricismul

# data[].attributes.body
Odată cu răspândirea stilurilor istorice, clădirile au păstrat sub fațadele trecutului bogăția industrială și tehnicile noi de producție. În anii 1800, clasa înfloritoare a industriașilor dorea să reproducă stilul arhitectural feudal. Producția industrială permitea producerea simplă și ieftină a materialelor, nemaifiind necesară forța de muncă scumpă a meșteșugarilor. Fabricile, centralele hidroelectrice și termice au adus prosperitate, oferind multiple posibilități de dezvoltare. Francezii preferau stilul neobaroc, englezii se orientau spre neogotic, iar germanii valorificau stilurile neo-bizantin și neo-romanic. Istoricismul era o altă metodă de abordare a arhitecturii, pentru care trecutul constituia o sursă de inspirație și un izvor de stiluri ce puteau fi reproduse fidel sau cu modificări.

# data[].attributes.body
Descriere

Hôtel des Invalides, Franța

# data[].attributes.body
Muzeu din Berlin, Germania

# data[].attributes.body
Muzeul Prado, Spania

# data[].attributes.body
Catedrală din Vilnius, Lituania

# data[].attributes.body
Pennsylvania Avenue National Historic Site, Washington D.C.

# data[].attributes.body
La sfârșitul secolului al XVIII-lea, descoperirile vestigiilor antice de la Pompeii și Herculaneum conduc la reconsiderarea valorilor antichității greco-romane. De asemenea, se manifestă un curent ce se opune excesului decorativ, exuberanței barocului și rococo-ului și se ajunge la un stil sobru, sever, în deplină concordanță cu filozofia rațională a epocii luminilor.

# data[].attributes.body
Palatul Zwinger din Dresda

# data[].attributes.body
Bazilică din Catania, Italia

# data[].attributes.body
Muzeu din Sankt Petersburg, Rusia

# data[].attributes.body
Palat din Queluz, Portugalia

# data[].attributes.body
Castle Howard

# data[].attributes.body
Castel în Maisons-Laffitte, Franţa

# data[].attributes.body
Palatul Regal din La Granja de San Ildefonso, Spania

# data[].attributes.body
Catedrala Santiago de Compostela, Spania

# data[].attributes.headline
                                                      Barocul

# data[].attributes.subject
                                                      Barocul

# data[].attributes.body
Secolul al XVII-lea, cunoscut și ca secolul barocului reprezintă o perioadă de stabilitate, progres și evoluție culturală și artistică. Barocul marchează depășirea curajoasă a limitelor estetice atinse de renascentiști care au recuperat antichitatea clasică. Creațiile artistice oferă senzația teatrală de dezechilibru, de dinamism. Abandonând liniile drepte și simetria și îndreptându-se către bizar, dezechilibru, artiștii caută să surprindă, să creeze emoție.
Cele mai importante caracteristici ale arhitecturii baroce sunt:

înlocuirea navelor lungi și înguste cu formele largi și ocazional circulare, eliptice sau curbilinii;

folosirea într-un mod impresionant a luminii, fie printr-un contrast puternic dintre lumină și umbră sau efecte de clar-obscur, fie prin utilizarea uniformă a luminii cu ajutorul a multiple deschideri și numeroase ferestre;

folosirea opulentă a ornamentelor, realizată în special din tencuială de stuc, marmură sau imitație de marmură;

decorarea cu fresce uriașe a tavanelor, dar și a pereților sau a locurilor "tradițional" lăsate neornamentate;

punerea în evidență a fațadelor prin una sau mai multe proeminențe aranjate simetric sau relativ simetric față de o axă verticală centrală a clădirii;

utilizarea interiorului în scopul prezentării picturii și sculpturii, în special în barocul târziu, așa numitul "interior carcasă";

utilizarea pe scară largă a diferite efecte iluzorii, așa cum sunt trompe l'oeil, respectiv folosirea frecventă a amestecului dintre pictură și arhitectură;

prezența coifurilor de biserici în formă de bulb de ceapă în varietățile barocului bavarez, ceh, polonez și ucrainean etc.

# data[].attributes.body
Palatul El Escorial

# data[].attributes.body
Sala Oglinzilor

# data[].attributes.body
Palatul Versailles

# data[].attributes.body
Palatul Hampton Court

# data[].attributes.body
Bazilica Sfântul Petru din Roma

# data[].attributes.body
Domul Santa Maria del Fiore

# data[].attributes.headline
                                                                                                                                     Arhitectura renascentistă (1500-1800)

# data[].attributes.subject
                                                                                                                                     Arhitectura renascentistă (1500-1800)

# data[].attributes.body
În Europa, nobilimea și păturile bogate au început să-și construiască palate confortabile și case impunătoare, în locul castelelor reci și fortificate din evul mediu. A evoluat stilul de construcție pentru clădirile cu etaje. Datorită îmbunătățirii tehnologiei de fabricare a sticlei, ferestrele puteau fi mai mari. În Anglia, unele case de mari dimensiuni, ca Hampton Court, erau construite din cărămizi făcute manual, pe când lemnul era folosit în continuare. În orașe, clădirile din lemn constituiau un factor de risc în cazul incendiilor. Colectarea gunoiului și canalizarea nu apăruseră încă. Mobila din interiorul caselor era din lemn, cu sculpturi ornamentale. Pereții erau acoperiți cu panouri din lemn, iar tavanele erau decorate cu ipsos. S-au realizat primele parcuri cu planuri geometrice, cele mai apreciate fiind grădinile cu plante aromatice, de unde se obțineau condimente pentru mâncăruri și remedii ale afecțiunilor ușoare. În întreaga lume, multe dintre clădirile noi erau mai mari și mai impunătoare. Catedralele italiene, castelele japoneze, clădirile mogulilor din India, arhitectura otomană de la Istambul și construcțiile persane din Isfahan au atins noi culmi ale eleganței. . Noile edificii din orașe aveau ferestre mari, contururi mai drepte, camere mai spațioase și fațade proiectate îngrijit, reflectând un nou simț al respectabilității, caracteristicile claselor de mijloc, în creștere în Europa. Influența puritană conferea simplitatea plăcută a unui stil subtil, după cum se poate vedea la clădirile din orașele nord-americane din perioada colonială.

# data[].attributes.body
Catedrala Leon

# data[].attributes.body
Catedrala Burgos

# data[].attributes.body
Domul din Köln

# data[].attributes.body
Catedrala Canterbury

# data[].attributes.body
Catedrala din Milano

# data[].attributes.body
Notre Dame

# data[].attributes.headline
                                        Arhitectura gotică

# data[].attributes.subject
                                        Arhitectura gotică

# data[].attributes.body
Goticul poate fi considerat cea mai îndrăzneață invenție în domeniul arhitecturii occidentale. Spre deosebire de romanic, goticul este un stil predominant urban. Construcțiile gotice devin astfel un simbol al puterii și autonomiei orașelor. Arhitectura gotică avea la bază preocuparea arhitecților pentru distribuția forțelor care acționează în interiorul structurii clădirii, pe care aceștia le-au direcționat de-a lungul coloanelor, grinzilor și contraforturilor exterioare. Arhitectura din această perioadă era în continuare centrată pe stilul ecleziastic, noul sistem fiind determinat de tendința de a proiecta catedrale impunătoare, cu ziduri și bolți foarte înalt avântate la cer. Sistemul redus de stâlpi, contraforturi și arce permitea umplerea spațiilor dintre stâlpi și ferestre, lucru imposibil de realizat în cazul bisericilor construite în vechiul stil romanic.

Arhitecții romani au decorat ocazional marginile bolților în cruce cu nervuri. Arhitecții gotici au transformat nervurile în elemente structurale principale ale acoperișului, cărora le-a dat o formă de arce ușor semicirculare, umplând apoi spațiile dintre striuri cu bolți gotice frânte. Au rezultat astfel de construcții mai rezistente și mai ușoare.

# data[].attributes.body
Catedrala din Speyer