# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Воловецька ЦРБ ВІльний простір для кожного WiFi

# data[].attributes.attachment_link.title
Презентація "Україна без насильства та  Стоп булінг для підлітків та дітей - Воловецька бібліотека"

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Марченко Валентина Василівна

# data[].attributes.attachment_link.description
Привітність — рис особистості, яка належить людям, які сприймаються як добрі, співчутливі, готові до співпраці, теплі, чесні та важливі .

# data[].attributes.headline
Інформаційна галерея  «Толерантність починається з мене»

# data[].attributes.subject
Інформаційна галерея  «Толерантність починається з мене»

# data[].attributes.attachment_link.title
толерантність

# data[].attributes.headline
Я МАЮ 🌼 Я Є 🌼🌼 Я

# data[].attributes.body
Я МАЮ 🌼 Я Є 🌼
🌼 Я МОЖУ 🌼Я БУДУ

🟢 Час від часу не завадить робити аудит своїх ресурсів.
Таким чином ти нагадуєш собі про свою стійкість, витримку і життєздатність.

📌📌Психологічна вправа для  перезарядки і нагадування про те, що мотивує у повсякденному житті.

🖌 Для виконання вправи знадобиться папір і ручка/олівець.

Інструкція

1️⃣ Спочатку широко розкрий долоню і пальці. Поклади руку 🖐 на аркуш паперу і обведи свою руку олівцем чи ручкою.

2️⃣ Напиши на одному із намальованих пальців «Я МАЮ» і перерахуй імена/людей/зображення/місця/тварин, на яких ти можеш покластися в підтримці🙌.

2️⃣ Напиши «Я Є» на іншому пальці і вкажи те, чим ти пишаєшся в собі😎.

3️⃣ Напиши на іншому пальці «Я МОЖУ» 💪🏻 і напиши навички, вміння, види
діяльності, якими ти займаєшся.

4️⃣ Переходь до наступного  пальця і напиши «Я БУДУ» і перерахуй усе те, що ти можеш і будеш робити, щоб заспокоїти і стабілізувати 🤲❤️  себе у важкі часи.

5️⃣ Ти зробив/ла це! Постав собі великий палець вгору👍😉!

# data[].attributes.headline
🌳 Розвиваємо навичку

# data[].attributes.body
🌳 Розвиваємо навичку «бути в моменті»

👉 Бути якісно присутнім/присутньою в моменті означає приділяти усю свою увагу тому, що ти робиш в ньому. Чи ти снідаєш, чи гуляєш парком із своїм песом. Чи п’єш каву, чи говориш із своєю подругою або другом, чи працюєш над проєктом. Ти повністю знаходишся в «тут і тепер», кожною клітинкою свого тіла.

❓Попрактикуймо?

🔸 Зроби невеличку перерву і завари собі філіжаночку смачної кави або чашечку чаю☕️;

🔹 Повністю зосередь свою увагу на цьому моменті👀: роздивись свій напій, наче ніколи раніше його не бачив/не бачила. Який у нього колір?

🔸 Відчуй його запах. Який у нього аромат?

🔹 А тепер повільно зроби перший ковток. Затримай його на язиці, відчуй як напій торкається твоїх зубів і насолоджуйся його смаком;

🔸 Пий настільки повільно, наскільки це можливо. Смакуючи, звертаючи увагу на його температуру;

🔹 Зверни увагу на рух свого горла під час ковтання;

🔸 На те, як смак повільно зникає з твого язика після проковтування;

🔹 І кожний наступний ковток роби так само: повільно, смакуючи, звертаючи увагу на усі свої відчуття.

➡️ Якщо будуть зʼявлятись якісь відволікаючі думки, помічай це, і повільно повертай свою увагу до того, що ти робиш.

🌸 Приємного тобі ранкового (чи вже не зовсім) чайо-каво-пиття🧉 і насолоди цим моментом!

Джерело: Психолог на звʼязку ☘️

#психологія #інкурсія #психологічні_практики #ресурс #самоусвідомлення

# data[].attributes.attachment_link.title
Тривога - це нормально! Паніка - ні!

# data[].attributes.attachment_link.title
10.02.2023 інтервізійна зустріч

# data[].attributes.headline
Формування спонукання до дії. Як це зробити на практиці?

# data[].attributes.subject
Формування спонукання до дії. Як це зробити на практиці?

# data[].attributes.body
Формування спонукання до дії. Як це зробити на практиці?

Це означає не просто закласти в голову дитини готову мета і мотиви, а створити такі умови, таку обстановку, в яких йому самому захочеться вчитися.

1) З’ясувати, що є причиною низької мотивації: невміння вчитися або помилки виховного характеру. Дорослі часто говорять дітям про те, що «ти не будеш вчитися – станеш двірником». Така далека перспектива ніяк не впливає на мотивацію до навчання. Дитину цікавить найближча перспектива. Але йому важко, він не справляється. Труднощі у навчанні формують небажання вчитися у тих, кого батьки не привчили їх долати. Як правило, такі діти не люблять вчитися. Причиною відсутності мотивації може бути і минулий невдалий досвід (два рази не вийшло, третій раз не буду і намагатися). Батькам необхідно вчити дитину «не здаватися», а продовжувати прагнути до результату, вірити в себе і свої сили і тоді результат не змусить себе чекати.

2) Застосовувати відповідно до причини корекційні заходи: вчити дитину вчитися, якщо не сформовані навички навчальної діяльності та довільної поведінки, або і виправляти свої виховні помилки, а для початку їх необхідно просто побачити і зізнатися собі, що «я роблю щось не так ».

3) В процесі навчання, поки у дитини не сформована довільність поведінки, для дитини важливо, щоб батьки контролювали процес навчання і враховували індивідуальні особливості дитини: коли йому краще сісти за уроки, які уроки робити в першу чергу, коли робити паузи та інше. Взагалі-то вище сказане найбільше підходить для періоду початкової школи, а ще конкретніше  для першого класу. Але, якщо і в середній школі дитина не сформувала у себе навички навчальної діяльності, то важливо повернутися до першого класу і пройти знову весь шлях формування навчальних навичок, просто це виявиться швидше, ніж у першому класі. Іноді дитина не вміє працювати з текстом – вчіть виділяти головну думку, переказувати. Іноді дитина не може сісти за уроки вчасно – привчайте до самоконтролю

4) Важливо створювати для дитини зону  розвитку, а не робити за дитину те, що він може (хоча і з труднощами) зробити сам. Наприклад, не треба показувати, як вирішувати задачу, вирішуючи її замість дитини, а краще створити таку ситуацію, коли хоча б частину завдання дитина робить сама. «Ти старався, молодець. Але ти допустив дві помилки. Знайди їх ». Процес більш тривалий, але більш правильний. При цьому, найчастіше така дитина (замість якого завдання виконують батьки) щосили маніпулює батьками, а батьки і не підозрюють про це. («Мама, тільки ти можеш так дохідливо мені пояснити і показати, як вирішувати таке завдання, ніхто інший не може, навіть вчителька» – маніпуляція чистої води).

5) Дуже важливий момент – оцінювання зробленої роботи батьками і вчителем. Батьки можуть оцінити роботу «Молодець, добре!» (Порівнюючи сьогоднішні результати дитини з вчорашніми), а вчитель, порівнявши результати дитини з класом, оцінить це як «погано». Для уникнення таких випадків, важливо мати постійний контакт зі школою і цікавитися вимогами, що пред’являються до учнів. В іншому випадку у свідомості дитини створюється образ ворога – вчителя (батьки хороші – хвалять, вчитель поганий – лає). А це породжує огиду до школи, небажання вчитися.

6) Згідно з результатами досліджень, мотивація успіху (і як наслідок, висока навчальна мотивація) формується у дітей в тих сім’ях, де їм надавали допомогу при підвищенні вимог, ставилися до них з теплотою, любов’ю і розумінням. А в тих сім’ях, де був присутній жорсткий нагляд або байдужість, у дитини формувався не мотив досягнення успіху, а мотив уникнення невдачі, що прямо веде до низької навчальної мотивації.

7) Дуже важливим моментом у навчальній мотивації є адекватна самооцінка дитини. Діти з заниженою самооцінкою недооцінюють свої можливості і знижують навчальну мотивацію, діти із завищеною самооцінкою адекватно не бачать межі своїх здібностей, не звикли бачити і визнавати своїх помилок. Тому, дуже важливо – адекватність самооцінки дитини щодо навчального процесу, в тому числі. Важливо пам’ятати, що в житті є багато значимого, крім академічної успішності – можна прожити з середніми знаннями і бути особистістю. Куди гірше, коли немає позитивного самосприйняття – самооцінка занижена, немає почуття впевненості в собі, поваги до себе як до особистості – спробуйте з таким багажем вижити і добитися життєвого успіху.

8) Важливо заохочувати дитину за гарне навчання. Матеріальне заохочення (гроші за гарні оцінки) часто призводить до досягнення цілі  будь якими способами. Хоча для американців платити за навчання – явище цілком нормальне, звичне і часто використовується. Але це палиця з двома кінцями: де гарантія, що через якийсь час дитина буде брати в руки книги тільки за гроші. Тому питання матеріального заохочення дітей за гарне навчання – це те питання, яке кожен батько повинен вирішити для себе самостійно. А ось заохочувати дітей за гарне навчання спільними походами (в цирк, на каток, в боулінг ) цілком прийнятно, крім того попутно батьками вирішується ще одне важливе завдання: цікаве спілкування зі своєю дитиною, задоволення потреби дитини бути частиною сімейної системи .

9) У справі підвищення інтересу дитини до навчального процесу дуже важливий контакт з дитиною і довірча атмосфера. Важливо пояснити дитині, що процес формування вміння вчитися процес тривалий, але необхідний. Для підлітка важливо «Не пиляти», не карати, чи не обіцяти нагород. Потрібен контроль – допомога, а не контроль-тиск. Для підлітка важливо піднімати тему професійного визначення.

10) Не очікуйте негайних успіхів – зніміть з цього приводу «рожеві окуляри». Можуть бути падіння, «топтання» на місці. Але якщо ви будете послідовно і систематично працювати над питанням підвищення навчальної мотивації своєї дитини, то неодмінно буде зліт.

Це є яскравим прикладом того на скільки важлива є мотивація у житті дитини і як вона потім впливає на все подальше життя. І яку важливу роль відіграють саме батьки у вихованні саме цієї якості. Тож все в наших руках. Сподіваюсь, що вам було цікаво.

# data[].attributes.headline
Продовження порад для батьків

# data[].attributes.subject
Продовження порад для батьків

# data[].attributes.body
Важливо також зупинитися на так званих складних ситуаціях, які виникають у дітей. Саме складні ситуації в їхньому житті досить часто можуть переростати у неподоланні бар’єри, які закріпляються відповідним страхом.

Складна ситуація – явище індивідуальне, тому буває досить складно її виявити. Важливо довідатися про неї у самої дитини. Результати опитування дітей виявили, що складними ситуаціями найчастіше називалися ті, які безпосередньо були пов’язані зі школою, навчанням. Ось найбільш розповсюджені серед них:

перевірка знань під час контрольних та інших письмових робіт;

відповідь учня перед класом (у цій ситуації найважливішим є думка про нього вчителя та однокласників);

отримання низького балу;

невдоволення батьків успішністю дітей;

конфлікти з однолітками (сварки, бійки, ізольованість у групі однолітків);

конфлікти з дорослими (авторитарний стиль педагога, розбіжність між самооцінкою дитини та її реальними досягненнями, що їх оцінює вчитель тощо);

ситуації публічного виступу;

випадки невдач у будь-якій діяльності;

ситуації фізичної травми або небезпеки її отримання (падіння, удари, переломи).

Коло ситуацій, які діти вважають для себе важкими, досить широке. Важливо відзначити, що абсолютна їх більшість – ситуації не виняткові, а повсякденні, на які дорослі найчастіше просто не звертають своєї уваги. Натомість кожна з них може стати для дитини серйозною проблемою, про що оточуючі часом і не підозрюють. А ігнорування дитячої проблеми з боку дорослого може призвести до дитячого страху. З метою профілактики появи переживань страху в учнів учителю варто зробити об’єктом свого систематичного спостереження так зване відлуння страху: різкі зміни в поведінці дитини, її настрої, характері емоційних реакцій, експресії обличчя (вирази тривоги, напруження, недовіри, побоювання).

Також дуже важливо вчити дітей умінню адекватно ставитися до неминучих труднощів, які повсякчас постають перед ними у шкільному житті, учитися конструктивно вирішувати ці ситуації. Мудра підтримка з боку дорослих тільки підсилить впевненість учнів у своїх силах, допоможе реалізувати творчі здібності. Суть підтримки може полягати в наступних кроках:

Насамперед поспостерігайте за поведінкою дитини в різних складних ситуаціях і оцініть конструктивність її поведінки.

Проаналізуйте разом із дитиною (у вільній ненав’язливій формі) можливі варіанти подолання тих чи інших складних ситуацій повсякденного життя, які часто зустрічаються або можуть зустрітися дитині. Це допоможе розширити когнітивні можливості та здібності дитини, розвинути у неї необхідні навички аналізу складних ситуацій, що є важливою умовою конструктивної поведінки (уміння керувати мисленням, почуттями та уявою як «інструментами» роботи для розв’язання складних задач).

Зверніться до власного досвіду поведінки у складних ситуаціях (тобто згадайте, як працює ваше мислення, почуття та уява), відрефлексуйте свої способи подолання складностей, оцініть їх ефективність. Результатами такого аналізу можна поділитися з дитиною.

Навчіть дитину елементарних технік аутогенного тренування.

Оскільки страх супроводжується напруженням в організмі людини, то для боротьби з ним доцільно буде використати вправи на розслаблення. Це комплекс простих вправ для зняття м’язового напруження в різних ділянках тіла. Особливістю вправ є контрастне чергування сильного напруження з наступним повним розслабленням певної м’язевої групи. Вправи проводяться сидячи. Під час виконання вправ дихання має бути спокійним, або, якщо це зручно, вдих має відбуватися під час напруження, а видих – при розслабленні м’язів.

Нижня частина ніг. Ступні ніг щільно стоять на підлозі. Спочатку, не відриваючи пальців, максимально підніми п’яти. Затримай їх у такому положенні й розслаб. Через 5-10 секунд повтори вправу. Після цього виконується вправа для протилежної групи м’язів. Для цього, не відриваючи п’ят від підлоги, високо підніми ноги. Якнайвище! І м’яко розслаб. Повтори те саме ще раз. Уважно прислухайся до виникнення і поширення відчуття тепла і ваги, що наповнюють ступні ніг і піднімаються вище, до колін.

Стегна і живіт. Витягни ноги прямо перед собою, якомога пряміше, відтягаючи носки. Напруж їх, немовби намагаєшся дістати до протилежної стіни, а потім м’яко розслаб м’язи. Ноги м’яко опустяться на підлогу і разом із цим від колін угору до тулуба почне поширюватися хвиля тепла, приємної ваги. Подумки зупинися на цьому відчутті.

Грудна клітка. Зроби глибокий вдих, ніби вдихаючи все повітря, що тебе оточує. Після невеликої затримки подиху видихни. Зверни увагу на різницю у відчуттях між періодами енергійного напруження на вдиху і розслаблення на видиху. Намагайся відчути тепло всередині тіла, у верхній частині живота, що з’являється одразу після повного видиху.

Руки. Стисни щільно кисті в кулаки. Зроби це настільки сильно, наскільки це буде можливо. Після кількох секунд напруження розслаб їх. Для розслаблення протилежної групи м’язів максимально широко розчепір пальці, затримай їх у такому положенні, скинь напруження. Під час виконання вправ і в паузах між ними прислухайся до виникаючих відчуттів, зафіксуй момент потепління і виникнення приємної важкості в руках.

Плечі і шия. Вправа полягає в знизуванні плечима у вертикальному напрямку. Подумки спробуй дістати до мочок вух кінчиками плечей. Після сильного напруження м’язів розслабся. Сконцентруй увагу на виникаючих відчуттях розм’якшеності, тепла.

Обличчя. Спочатку широко усміхнися. Настільки широко, щоб вийшла «усмішка до вух». Скинувши напруження, після 5-10-секундної перерви стисни губи в суцільну трубочку. М’яко розслабивши м’язи, ти відчуєш, як у нижній частині обличчя по щоках і до вух поширюються легкі хвилі приємного потепління, зникають залишки напруження, нижня щелепа важчає, рот злегка відкривається. Замружся так міцно, начебто в очі потрапило мило.

Розслабивши м’язи, ти відчуєш, як очні западини наповняються тягучим теплом, у якому тонуть неприємні відчуття. В цій вправі треба високо підняти брови при замружених очах, так високо, начебто ти чимось сильно здивований. Знявши напруження, зверни увагу на те, як чоло розгладжується, стає рівним і «чистим». Після невеликого тренування можна відчути прохолодний вітерець.

Отже, долаючи страхи, дитина буде здатна розкрити свої потенційні можливості у мисленні, почуттях та уяві.

# data[].attributes.headline
Як першокласникам уникнути стресів та "шкільних страхів" з початком школи (ПОРАДИ ПСИХОЛОГА)

# data[].attributes.subject
Як першокласникам уникнути стресів та "шкільних страхів" з початком школи (ПОРАДИ ПСИХОЛОГА)

# data[].attributes.body
Початок шкільного життя супроводжується для шестирічної дитини достатньо великою кількістю стресових явищ, що може приводити не лише до інтелектуально-невмотивованого невстигання, а й до соматичних і психічних розладів здоров’я.

Спостерігаючи за першокласниками, педагоги повинні пам’ятати, що навчання в школі вимагає мобілізації всіх інтелектуальних можливостей та фізичних ресурсів дитини. У перші дні навчання у школі майже у 75 % дітей знижується рівень працездатності, різко послаблюється їхня розумова активність. У такому стані навіть підготовлені діти можуть ставати некомунікабельними, сторонитися своїх однолітків, боятися вчителів, невпевнено почуватися біля дошки, неадекватно реагувати на зауваження дорослих, боятися стати неуспішними. Чим слабкіша (фізично чи ментально) дитина, тим глибшими психосоматичними порушеннями може супроводжуватись її шкільне життя.
Досить часто шкільний психолог має справу зі специфічними реакціями і страхами, істериками чи простою слізливістю, які призводять до загальмованості дитини, нездатності ефективно засвоювати знання.

Що ж таке страх? Страх – це емоційний стан, що виникає в ситуаціях дійсної чи уявної загрози життю й благополуччю людини. Загроза, що викликає страх, може бути як фізичною, так і психологічною. Страх ґрунтується на інстинкті самозбереження і з’являється під впливом процесів і подій, які становлять небезпеку для людини як біологічної істоти, а також – істоти соціальної (моральне покарання, осуд, ізоляція, глум, ураження почуття гідності, зниження власного статусу в колективі і т. ін.).
Особливо сильно переживання страху впливає на дітей. Вони стають надто збудливими, демонстративно розкутими або, навпаки, пригніченими й замкненими. Емоція страху руйнує комунікативні зв’язки дітей з оточуючими, щодо яких у них виникають тривожні очікування, з’являється схильність до частих проявів негативізму й упертості.

У багатьох культурах діти у своєму розвитку зазнають ряд схожих страхів: страх розлуки з матір’ю, страх тварин, темряви, різних звуків тощо. Серед страхів, які переживають діти різного віку, значне місце належить соціально опосередкованим страхам. Здебільшого вони – продукт особистого психотравмуючого досвіду зростаючої особистості (конфлікти, передусім у родині, переляк, біль втрати і т. ін.).

Із вступом дитини до школи частими є випадки «шкільних страхів».

Чого ж боїться учень? Відповідь на це запитання може дати кожен дорослий, коли пригадає своє дитинство.

Перед дитиною з першого дня перебування у школі постають типові ситуації, що викликають страхи: напружене очікування початку уроку і його кінця, невизначеність свого стану, невідомі стосунки, нові рівні спілкування, постійне напруження вдома тощо.

Під час уроку в учня з’являються нові страхи: страх задачі (як зіткнення з невідомим за відсутності навичок розв’язання), страх загрози (як неможливості змінити очікувану негативну ситуацію), страх наслідків дій, що можуть не збігтися з тим, чого очікує вчитель. За такої ситуації дитина може забути про свої минулі страхи. Але може статися так, що нові страхи нашаруються на вже існуючі, і тоді життя для дитини в перші дні навчання стане справжнім жахом.

Як допомогти дитині позбутися цих страхів?

По-перше, дати їй можливість зрозуміти природу свого страху. Навчити не соромитися своїх страхів, не заганяти їх усередину.

По-друге, допомогти їй розібратися у причині страху, знайти шлях до подолання його. Дитина повинна вірити, що вона сама може перемогти страх, зможе активізувати себе для діяльності.

По-третє, слід допомогти дитині в самопізнанні, виробленні впевненості у своїх силах. Цьому сприяють особисті комунікаційні стосунки школяра у класі, що дають йому змогу досягти гармонії в особистісному і соціальному плані.

Учень у початковій школі має велике навантаження у навчанні: йому потрібно усвідомити навчальне завдання, знайти шляхи його вирішення, усвідомити результат навчальної дії. Якщо він не має можливості знімати напруження під час гри та праці, то це підсилює відчуття невпевненості, тривожності.

Дослідження свідчать, що підвищення психічної тривожності учня іноді пов’язане з нерозумінням змісту навчального матеріалу. Навіть незрозуміле для учня слово стає «пусковим механізмом» формування дискомфортного стану. Але й занадто довгі речення, перенасичені змістом, викликають ту саму реакцію – вичерпують енергетичні можливості школяра (речення повинно мати до 7 слів).

Наведені факти вказують на одну з причин утрати мотивації навчання. У дитини зникає бажання вчитися, бо як можна пізнавати, не розуміючи суті слів? Адже слова є інформаційними та енергетичними позначеннями навколишнього світу. А якщо дитина від початку навчання не зрозуміє їх змісту, то це приведе до неправильного вживання понять у подальшому житті.

Учитель початкової школи повинен допомагати учневі на кожному уроці з’ясовувати значення і смисли слів, які зустрічаються у навчальному матеріалі, учити прийомів роботи зі словниковою та іншою довідковою літературою, привчати дітей до самостійної пошукової та дослідницької роботи.

Молодшому школяреві, щоб зняти напруження, достатньо буде погратися, зайнятися посильною працею, змінити стиль спілкування. Страх викликає скутість, м’язове напруження. Найкраща можливість для розвитку психомоторних процесів – рух. Для цього вчителю доцільно організовувати та проводити ранкові зустрічі перед початком навчальних занять, а під час уроків – короткі руханки з позитивним емоційним змістом.

Важливо також зупинитися на так званих складних ситуаціях, які виникають у дітей. Саме складні ситуації в їхньому житті досить часто можуть переростати у неподоланні бар’єри, які закріпляються відповідним страхом.

Складна ситуація – явище індивідуальне, тому буває досить складно її виявити. Важливо довідатися про неї у самої дитини. Результати опитування дітей виявили, що складними ситуаціями найчастіше називалися ті, які безпосередньо були пов’язані зі школою, навчанням. Ось найбільш розповсюджені серед них:

перевірка знань під час контрольних та інших письмових робіт;

відповідь учня перед класом (у цій ситуації найважливішим є думка про нього вчителя та однокласників);

отримання низького балу;

невдоволення батьків успішністю дітей;

конфлікти з однолітками (сварки, бійки, ізольованість у групі однолітків);

конфлікти з дорослими (авторитарний стиль педагога, розбіжність між самооцінкою дитини та її реальними досягненнями, що їх оцінює вчитель тощо);

ситуації публічного виступу;

випадки невдач у будь-якій діяльності;

ситуації фізичної травми або небезпеки її отримання (падіння, удари, переломи).

Коло ситуацій, які діти вважають для себе важкими, досить широке. Важливо відзначити, що абсолютна їх більшість – ситуації не виняткові, а повсякденні, на які дорослі найчастіше просто не звертають своєї уваги. Натомість кожна з них може стати для дитини серйозною проблемою, про що оточуючі часом і не підозрюють. А ігнорування дитячої проблеми з боку дорослого може призвести до дитячого страху. З метою профілактики появи переживань страху в учнів учителю варто зробити об’єктом свого систематичного спостереження так зване відлуння страху: різкі зміни в поведінці дитини, її настрої, характері емоційних реакцій, експресії обличчя (вирази тривоги, напруження, недовіри, побоювання).

Також дуже важливо вчити дітей умінню адекватно ставитися до неминучих труднощів, які повсякчас постають перед ними у шкільному житті, учитися конструктивно вирішувати ці ситуації. Мудра підтримка з боку дорослих тільки підсилить впевненість учнів у своїх силах, допоможе реалізувати творчі здібності. Суть підтримки може полягати в наступних кроках:

Насамперед поспостерігайте за поведінкою дитини в різних складних ситуаціях і оцініть конструктивність її поведінки.

Проаналізуйте разом із дитиною (у вільній ненав’язливій формі) можливі варіанти подолання тих чи інших складних ситуацій повсякденного життя, які часто зустрічаються або можуть зустрітися дитині. Це допоможе розширити когнітивні можливості та здібності дитини, розвинути у неї необхідні навички аналізу складних ситуацій, що є важливою умовою конструктивної поведінки (уміння керувати мисленням, почуттями та уявою як «інструментами» роботи для розв’язання складних задач).

Зверніться до власного досвіду поведінки у складних ситуаціях (тобто згадайте, як працює ваше мислення, почуття та уява), відрефлексуйте свої способи подолання складностей, оцініть їх ефективність. Результатами такого аналізу можна поділитися з дитиною.

Навчіть дитину елементарних технік аутогенного тренування.

Оскільки страх супроводжується напруженням в організмі людини, то для боротьби з ним доцільно буде використати вправи на розслаблення. Це комплекс простих вправ для зняття м’язового напруження в різних ділянках тіла. Особливістю вправ є контрастне чергування сильного напруження з наступним повним розслабленням певної м’язевої групи. Вправи проводяться сидячи. Під час виконання вправ дихання має бути спокійним, або, якщо це зручно, вдих має відбуватися під час напруження, а видих – при розслабленні м’язів.

Нижня частина ніг. Ступні ніг щільно стоять на підлозі. Спочатку, не відриваючи пальців, максимально підніми п’яти. Затримай їх у такому положенні й розслаб. Через 5-10 секунд повтори вправу. Після цього виконується вправа для протилежної групи м’язів. Для цього, не відриваючи п’ят від підлоги, високо підніми ноги. Якнайвище! І м’яко розслаб. Повтори те саме ще раз. Уважно прислухайся до виникнення і поширення відчуття тепла і ваги, що наповнюють ступні ніг і піднімаються вище, до колін.

Стегна і живіт. Витягни ноги прямо перед собою, якомога пряміше, відтягаючи носки. Напруж їх, немовби намагаєшся дістати до протилежної стіни, а потім м’яко розслаб м’язи. Ноги м’яко опустяться на підлогу і разом із цим від колін угору до тулуба почне поширюватися хвиля тепла, приємної ваги. Подумки зупинися на цьому відчутті.

Грудна клітка. Зроби глибокий вдих, ніби вдихаючи все повітря, що тебе оточує. Після невеликої затримки подиху видихни. Зверни увагу на різницю у відчуттях між періодами енергійного напруження на вдиху і розслаблення на видиху. Намагайся відчути тепло всередині тіла, у верхній частині живота, що з’являється одразу після повного видиху.

Руки. Стисни щільно кисті в кулаки. Зроби це настільки сильно, наскільки це буде можливо. Після кількох секунд напруження розслаб їх. Для розслаблення протилежної групи м’язів максимально широко розчепір пальці, затримай їх у такому положенні, скинь напруження. Під час виконання вправ і в паузах між ними прислухайся до виникаючих відчуттів, зафіксуй момент потепління і виникнення приємної важкості в руках.

Плечі і шия. Вправа полягає в знизуванні плечима у вертикальному напрямку. Подумки спробуй дістати до мочок вух кінчиками плечей. Після сильного напруження м’язів розслабся. Сконцентруй увагу на виникаючих відчуттях розм’якшеності, тепла.

Обличчя. Спочатку широко усміхнися. Настільки широко, щоб вийшла «усмішка до вух». Скинувши напруження, після 5-10-секундної перерви стисни губи в суцільну трубочку. М’яко розслабивши м’язи, ти відчуєш, як у нижній частині обличчя по щоках і до вух поширюються легкі хвилі приємного потепління, зникають залишки напруження, нижня щелепа важчає, рот злегка відкривається. Замружся так міцно, начебто в очі потрапило мило.

Важливо також зупинитися на так званих складних ситуаціях, які виникають у дітей. Саме складні ситуації в їхньому житті досить часто можуть переростати у неподоланні бар’єри, які закріпляються відповідним страхом.

Складна ситуація – явище індивідуальне, тому буває досить складно її виявити. Важливо довідатися про неї у самої дитини. Результати опитування дітей виявили, що складними ситуаціями найчастіше називалися ті, які безпосередньо були пов’язані зі школою, навчанням. Ось найбільш розповсюджені серед них:

перевірка знань під час контрольних та інших письмових робіт;

відповідь учня перед класом (у цій ситуації найважливішим є думка про нього вчителя та однокласників);

отримання низького балу;

невдоволення батьків успішністю дітей;

конфлікти з однолітками (сварки, бійки, ізольованість у групі однолітків);

конфлікти з дорослими (авторитарний стиль педагога, розбіжність між самооцінкою дитини та її реальними досягненнями, що їх оцінює вчитель тощо);

ситуації публічного виступу;

випадки невдач у будь-якій діяльності;

ситуації фізичної травми або небезпеки її отримання (падіння, удари, переломи).

Коло ситуацій, які діти вважають для себе важкими, досить широке. Важливо відзначити, що абсолютна їх більшість – ситуації не виняткові, а повсякденні, на які дорослі найчастіше просто не звертають своєї уваги. Натомість кожна з них може стати для дитини серйозною проблемою, про що оточуючі часом і не підозрюють. А ігнорування дитячої проблеми з боку дорослого може призвести до дитячого страху. З метою профілактики появи переживань страху в учнів учителю варто зробити об’єктом свого систематичного спостереження так зване відлуння страху: різкі зміни в поведінці дитини, її настрої, характері емоційних реакцій, експресії обличчя (вирази тривоги, напруження, недовіри, побоювання).

Також дуже важливо вчити дітей умінню адекватно ставитися до неминучих труднощів, які повсякчас постають перед ними у шкільному житті, учитися конструктивно вирішувати ці ситуації. Мудра підтримка з боку дорослих тільки підсилить впевненість учнів у своїх силах, допоможе реалізувати творчі здібності. Суть підтримки може полягати в наступних кроках:

Насамперед поспостерігайте за поведінкою дитини в різних складних ситуаціях і оцініть конструктивність її поведінки.

Проаналізуйте разом із дитиною (у вільній ненав’язливій формі) можливі варіанти подолання тих чи інших складних ситуацій повсякденного життя, які часто зустрічаються або можуть зустрітися дитині. Це допоможе розширити когнітивні можливості та здібності дитини, розвинути у неї необхідні навички аналізу складних ситуацій, що є важливою умовою конструктивної поведінки (уміння керувати мисленням, почуттями та уявою як «інструментами» роботи для розв’язання складних задач).

Зверніться до власного досвіду поведінки у складних ситуаціях (тобто згадайте, як працює ваше мислення, почуття та уява), відрефлексуйте свої способи подолання складностей, оцініть їх ефективність. Результатами такого аналізу можна поділитися з дитиною.

Навчіть дитину елементарних технік аутогенного тренування.

Оскільки страх супроводжується напруженням в організмі людини, то для боротьби з ним доцільно буде використати вправи на розслаблення. Це комплекс простих вправ для зняття м’язового напруження в різних ділянках тіла. Особливістю вправ є контрастне чергування сильного напруження з наступним повним розслабленням певної м’язевої групи. Вправи проводяться сидячи. Під час виконання вправ дихання має бути спокійним, або, якщо це зручно, вдих має відбуватися під час напруження, а видих – при розслабленні м’язів.

Нижня частина ніг. Ступні ніг щільно стоять на підлозі. Спочатку, не відриваючи пальців, максимально підніми п’яти. Затримай їх у такому положенні й розслаб. Через 5-10 секунд повтори вправу. Після цього виконується вправа для протилежної групи м’язів. Для цього, не відриваючи п’ят від підлоги, високо підніми ноги. Якнайвище! І м’яко розслаб. Повтори те саме ще раз. Уважно прислухайся до виникнення і поширення відчуття тепла і ваги, що наповнюють ступні ніг і піднімаються вище, до колін.

Стегна і живіт. Витягни ноги прямо перед собою, якомога пряміше, відтягаючи носки. Напруж їх, немовби намагаєшся дістати до протилежної стіни, а потім м’яко розслаб м’язи. Ноги м’яко опустяться на підлогу і разом із цим від колін угору до тулуба почне поширюватися хвиля тепла, приємної ваги. Подумки зупинися на цьому відчутті.

Грудна клітка. Зроби глибокий вдих, ніби вдихаючи все повітря, що тебе оточує. Після невеликої затримки подиху видихни. Зверни увагу на різницю у відчуттях між періодами енергійного напруження на вдиху і розслаблення на видиху. Намагайся відчути тепло всередині тіла, у верхній частині живота, що з’являється одразу після повного видиху.

Руки. Стисни щільно кисті в кулаки. Зроби це настільки сильно, наскільки це буде можливо. Після кількох секунд напруження розслаб їх. Для розслаблення протилежної групи м’язів максимально широко розчепір пальці, затримай їх у такому положенні, скинь напруження. Під час виконання вправ і в паузах між ними прислухайся до виникаючих відчуттів, зафіксуй момент потепління і виникнення приємної важкості в руках.

Плечі і шия. Вправа полягає в знизуванні плечима у вертикальному напрямку. Подумки спробуй дістати до мочок вух кінчиками плечей. Після сильного напруження м’язів розслабся. Сконцентруй увагу на виникаючих відчуттях розм’якшеності, тепла.

Обличчя. Спочатку широко усміхнися. Настільки широко, щоб вийшла «усмішка до вух». Скинувши напруження, після 5-10-секундної перерви стисни губи в суцільну трубочку. М’яко розслабивши м’язи, ти відчуєш, як у нижній частині обличчя по щоках і до вух поширюються легкі хвилі приємного потепління, зникають залишки напруження, нижня щелепа важчає, рот злегка відкривається. Замружся так міцно, начебто в очі потрапило мило.

Важливо також зупинитися на так званих складних ситуаціях, які виникають у дітей. Саме складні ситуації в їхньому житті досить часто можуть переростати у неподоланні бар’єри, які закріпляються відповідним страхом.

Складна ситуація – явище індивідуальне, тому буває досить складно її виявити. Важливо довідатися про неї у самої дитини. Результати опитування дітей виявили, що складними ситуаціями найчастіше називалися ті, які безпосередньо були пов’язані зі школою, навчанням. Ось найбільш розповсюджені серед них:

перевірка знань під час контрольних та інших письмових робіт;

відповідь учня перед класом (у цій ситуації найважливішим є думка про нього вчителя та однокласників);

отримання низького балу;

невдоволення батьків успішністю дітей;

конфлікти з однолітками (сварки, бійки, ізольованість у групі однолітків);

конфлікти з дорослими (авторитарний стиль педагога, розбіжність між самооцінкою дитини та її реальними досягненнями, що їх оцінює вчитель тощо);

ситуації публічного виступу;

випадки невдач у будь-якій діяльності;

ситуації фізичної травми або небезпеки її отримання (падіння, удари, переломи).

Коло ситуацій, які діти вважають для себе важкими, досить широке. Важливо відзначити, що абсолютна їх більшість – ситуації не виняткові, а повсякденні, на які дорослі найчастіше просто не звертають своєї уваги. Натомість кожна з них може стати для дитини серйозною проблемою, про що оточуючі часом і не підозрюють. А ігнорування дитячої проблеми з боку дорослого може призвести до дитячого страху. З метою профілактики появи переживань страху в учнів учителю варто зробити об’єктом свого систематичного спостереження так зване відлуння страху: різкі зміни в поведінці дитини, її настрої, характері емоційних реакцій, експресії обличчя (вирази тривоги, напруження, недовіри, побоювання).

Також дуже важливо вчити дітей умінню адекватно ставитися до неминучих труднощів, які повсякчас постають перед ними у шкільному житті, учитися конструктивно вирішувати ці ситуації. Мудра підтримка з боку дорослих тільки підсилить впевненість учнів у своїх силах, допоможе реалізувати творчі здібності. Суть підтримки може полягати в наступних кроках:

Насамперед поспостерігайте за поведінкою дитини в різних складних ситуаціях і оцініть конструктивність її поведінки.

Проаналізуйте разом із дитиною (у вільній ненав’язливій формі) можливі варіанти подолання тих чи інших складних ситуацій повсякденного життя, які часто зустрічаються або можуть зустрітися дитині. Це допоможе розширити когнітивні можливості та здібності дитини, розвинути у неї необхідні навички аналізу складних ситуацій, що є важливою умовою конструктивної поведінки (уміння керувати мисленням, почуттями та уявою як «інструментами» роботи для розв’язання складних задач).

Зверніться до власного досвіду поведінки у складних ситуаціях (тобто згадайте, як працює ваше мислення, почуття та уява), відрефлексуйте свої способи подолання складностей, оцініть їх ефективність. Результатами такого аналізу можна поділитися з дитиною.

Навчіть дитину елементарних технік аутогенного тренування.

Оскільки страх супроводжується напруженням в організмі людини, то для боротьби з ним доцільно буде використати вправи на розслаблення. Це комплекс простих вправ для зняття м’язового напруження в різних ділянках тіла. Особливістю вправ є контрастне чергування сильного напруження з наступним повним розслабленням певної м’язевої групи. Вправи проводяться сидячи. Під час виконання вправ дихання має бути спокійним, або, якщо це зручно, вдих має відбуватися під час напруження, а видих – при розслабленні м’язів.

Нижня частина ніг. Ступні ніг щільно стоять на підлозі. Спочатку, не відриваючи пальців, максимально підніми п’яти. Затримай їх у такому положенні й розслаб. Через 5-10 секунд повтори вправу. Після цього виконується вправа для протилежної групи м’язів. Для цього, не відриваючи п’ят від підлоги, високо підніми ноги. Якнайвище! І м’яко розслаб. Повтори те саме ще раз. Уважно прислухайся до виникнення і поширення відчуття тепла і ваги, що наповнюють ступні ніг і піднімаються вище, до колін.

Стегна і живіт. Витягни ноги прямо перед собою, якомога пряміше, відтягаючи носки. Напруж їх, немовби намагаєшся дістати до протилежної стіни, а потім м’яко розслаб м’язи. Ноги м’яко опустяться на підлогу і разом із цим від колін угору до тулуба почне поширюватися хвиля тепла, приємної ваги. Подумки зупинися на цьому відчутті.

Грудна клітка. Зроби глибокий вдих, ніби вдихаючи все повітря, що тебе оточує. Після невеликої затримки подиху видихни. Зверни увагу на різницю у відчуттях між періодами енергійного напруження на вдиху і розслаблення на видиху. Намагайся відчути тепло всередині тіла, у верхній частині живота, що з’являється одразу після повного видиху.

Руки. Стисни щільно кисті в кулаки. Зроби це настільки сильно, наскільки це буде можливо. Після кількох секунд напруження розслаб їх. Для розслаблення протилежної групи м’язів максимально широко розчепір пальці, затримай їх у такому положенні, скинь напруження. Під час виконання вправ і в паузах між ними прислухайся до виникаючих відчуттів, зафіксуй момент потепління і виникнення приємної важкості в руках.

Плечі і шия. Вправа полягає в знизуванні плечима у вертикальному напрямку. Подумки спробуй дістати до мочок вух кінчиками плечей. Після сильного напруження м’язів розслабся. Сконцентруй увагу на виникаючих відчуттях розм’якшеності, тепла.

Обличчя. Спочатку широко усміхнися. Настільки широко, щоб вийшла «усмішка до вух». Скинувши напруження, після 5-10-секундної перерви стисни губи в суцільну трубочку. М’яко розслабивши м’язи, ти відчуєш, як у нижній частині обличчя по щоках і до вух поширюються легкі хвилі приємного потепління, зникають залишки напруження, нижня щелепа важчає, рот злегка відкривається. Замружся так міцно, начебто в очі потрапило мило.

Важливо також зупинитися на так званих складних ситуаціях, які виникають у дітей. Саме складні ситуації в їхньому житті досить часто можуть переростати у неподоланні бар’єри, які закріпляються відповідним страхом.

Складна ситуація – явище індивідуальне, тому буває досить складно її виявити. Важливо довідатися про неї у самої дитини. Результати опитування дітей виявили, що складними ситуаціями найчастіше називалися ті, які безпосередньо були пов’язані зі школою, навчанням. Ось найбільш розповсюджені серед них:

перевірка знань під час контрольних та інших письмових робіт;

відповідь учня перед класом (у цій ситуації найважливішим є думка про нього вчителя та однокласників);

отримання низького балу;

невдоволення батьків успішністю дітей;

конфлікти з однолітками (сварки, бійки, ізольованість у групі однолітків);

конфлікти з дорослими (авторитарний стиль педагога, розбіжність між самооцінкою дитини та її реальними досягненнями, що їх оцінює вчитель тощо);

ситуації публічного виступу;

випадки невдач у будь-якій діяльності;

ситуації фізичної травми або небезпеки її отримання (падіння, удари, переломи).

Коло ситуацій, які діти вважають для себе важкими, досить широке. Важливо відзначити, що абсолютна їх більшість – ситуації не виняткові, а повсякденні, на які дорослі найчастіше просто не звертають своєї уваги. Натомість кожна з них може стати для дитини серйозною проблемою, про що оточуючі часом і не підозрюють. А ігнорування дитячої проблеми з боку дорослого може призвести до дитячого страху. З метою профілактики появи переживань страху в учнів учителю варто зробити об’єктом свого систематичного спостереження так зване відлуння страху: різкі зміни в поведінці дитини, її настрої, характері емоційних реакцій, експресії обличчя (вирази тривоги, напруження, недовіри, побоювання).

Також дуже важливо вчити дітей умінню адекватно ставитися до неминучих труднощів, які повсякчас постають перед ними у шкільному житті, учитися конструктивно вирішувати ці ситуації. Мудра підтримка з боку дорослих тільки підсилить впевненість учнів у своїх силах, допоможе реалізувати творчі здібності. Суть підтримки може полягати в наступних кроках:

Насамперед поспостерігайте за поведінкою дитини в різних складних ситуаціях і оцініть конструктивність її поведінки.

Проаналізуйте разом із дитиною (у вільній ненав’язливій формі) можливі варіанти подолання тих чи інших складних ситуацій повсякденного життя, які часто зустрічаються або можуть зустрітися дитині. Це допоможе розширити когнітивні можливості та здібності дитини, розвинути у неї необхідні навички аналізу складних ситуацій, що є важливою умовою конструктивної поведінки (уміння керувати мисленням, почуттями та уявою як «інструментами» роботи для розв’язання складних задач).

Зверніться до власного досвіду поведінки у складних ситуаціях (тобто згадайте, як працює ваше мислення, почуття та уява), відрефлексуйте свої способи подолання складностей, оцініть їх ефективність. Результатами такого аналізу можна поділитися з дитиною.

Навчіть дитину елементарних технік аутогенного тренування.

Оскільки страх супроводжується напруженням в організмі людини, то для боротьби з ним доцільно буде використати вправи на розслаблення. Це комплекс простих вправ для зняття м’язового напруження в різних ділянках тіла. Особливістю вправ є контрастне чергування сильного напруження з наступним повним розслабленням певної м’язевої групи. Вправи проводяться сидячи. Під час виконання вправ дихання має бути спокійним, або, якщо це зручно, вдих має відбуватися під час напруження, а видих – при розслабленні м’язів.

Нижня частина ніг. Ступні ніг щільно стоять на підлозі. Спочатку, не відриваючи пальців, максимально підніми п’яти. Затримай їх у такому положенні й розслаб. Через 5-10 секунд повтори вправу. Після цього виконується вправа для протилежної групи м’язів. Для цього, не відриваючи п’ят від підлоги, високо підніми ноги. Якнайвище! І м’яко розслаб. Повтори те саме ще раз. Уважно прислухайся до виникнення і поширення відчуття тепла і ваги, що наповнюють ступні ніг і піднімаються вище, до колін.

Стегна і живіт. Витягни ноги прямо перед собою, якомога пряміше, відтягаючи носки. Напруж їх, немовби намагаєшся дістати до протилежної стіни, а потім м’яко розслаб м’язи. Ноги м’яко опустяться на підлогу і разом із цим від колін угору до тулуба почне поширюватися хвиля тепла, приємної ваги. Подумки зупинися на цьому відчутті.

Грудна клітка. Зроби глибокий вдих, ніби вдихаючи все повітря, що тебе оточує. Після невеликої затримки подиху видихни. Зверни увагу на різницю у відчуттях між періодами енергійного напруження на вдиху і розслаблення на видиху. Намагайся відчути тепло всередині тіла, у верхній частині живота, що з’являється одразу після повного видиху.

Руки. Стисни щільно кисті в кулаки. Зроби це настільки сильно, наскільки це буде можливо. Після кількох секунд напруження розслаб їх. Для розслаблення протилежної групи м’язів максимально широко розчепір пальці, затримай їх у такому положенні, скинь напруження. Під час виконання вправ і в паузах між ними прислухайся до виникаючих відчуттів, зафіксуй момент потепління і виникнення приємної важкості в руках.

Плечі і шия. Вправа полягає в знизуванні плечима у вертикальному напрямку. Подумки спробуй дістати до мочок вух кінчиками плечей. Після сильного напруження м’язів розслабся. Сконцентруй увагу на виникаючих відчуттях розм’якшеності, тепла.

Обличчя. Спочатку широко усміхнися. Настільки широко, щоб вийшла «усмішка до вух». Скинувши напруження, після 5-10-секундної перерви стисни губи в суцільну трубочку. М’яко розслабивши м’язи, ти відчуєш, як у нижній частині обличчя по щоках і до вух поширюються легкі хвилі приємного потепління, зникають залишки напруження, нижня щелепа важчає, рот злегка відкривається. Замружся так міцно, начебто в очі потрапило мило.

# data[].attributes.attachment_link.title
06.01.2023 інтервізійна зустріч

# data[].attributes.attachment_link.title
Як хакнути конфлікт. Подкаст про громадянську освіту "Більше діла". Третій випуск

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Телеканал ПЛЮСПЛЮС

# data[].attributes.attachment_link.title
Корисні підказки. Смачні та корисні

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Телеканал ПЛЮСПЛЮС

# data[].attributes.attachment_link.title
Корисні підказки. Сам удома

# data[].attributes.headline
Страх – це… не страшно. Це нормально – боятися, щоб не потрапити в халепу. Так спрацьовує наш природний інстинкт. Страх – це наш охоронець, який допомагає нам вижити. Дорослішаючи, ми вчимося ним керувати, оскільки можемо пояснити його походження. “В темних провулках можна наштовхнутися на хуліганів, тому знайду світлішу дорогу”, “Гроза – це не страшно, а блискавка – небезпечна, тому встановлю блискавичник”.Нам, дорослим, вже добре знайомий цей світ, на відміну від наших дітей, які тільки знайомляться з ним. Ми для них – перші гіди. 

# data[].attributes.subject
Страх – це… не страшно. Це нормально – боятися, щоб не потрапити в халепу. Так спрацьовує наш природний інстинкт. Страх – це наш охоронець, який допомагає нам вижити. Дорослішаючи, ми вчимося ним керувати, оскільки можемо пояснити його походження. “В темних провулках можна наштовхнутися на хуліганів, тому знайду світлішу дорогу”, “Гроза – це не страшно, а блискавка – небезпечна, тому встановлю блискавичник”.Нам, дорослим, вже добре знайомий цей світ, на відміну від наших дітей, які тільки знайомляться з ним. Ми для них – перші гіди. 

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Телеканал ПЛЮСПЛЮС

# data[].attributes.attachment_link.title
Корисні підказки. Страх - твій страж

# data[].attributes.headline
Творимо разом! Ліплення – один з методів розвитку дитячої особистості. Граючись ми навчаємося, пізнаємо світ, розкриваємо себе.

# data[].attributes.subject
Творимо разом! Ліплення – один з методів розвитку дитячої особистості. Граючись ми навчаємося, пізнаємо світ, розкриваємо себе.

# data[].attributes.attachment_link.title
Тісто Lovin'do. Ліплення з найменшими. Творимо разом))

# data[].attributes.attachment_link.title
ранкова зустріч 26.12

# data[].attributes.headline
Безпека дітей онлайн - що для цього можуть зробити дорослі? Ми завжди наголошуємо на тому, що дорослі, в першу чергу, мають бути для дітей прикладом свідомого користування інтернетом. Але окрім цього, існують кроки, які можна зробити, щоб допомогти дитині налаштувати безпечне середовище в інтернеті 🙌Дії дорослих, аби дитина могла створити свій безпечний простір:1. Батьківський контроль на всіх девайсах вдома. Хоча батьківський контроль і фільтрація інформації важливі - це має бути у міру дорослішання. Встановлення таких програм має здійснюватися разом з дитиною у діалозі. 2. Обмеження на використання та антивірусні програми мають бути встановлені як на девайсах вдома, так і на комп’ютерах навчального закладу.3. Наголосіть дітям на тому, що їм потрібно переглянути налаштування приватності на всіх сайтах, сторінках, девайсах та аккаунтах. Заохочуйте змінювати паролі час від часу та постійно нагадуйте про те, що не потрібно повідомляти приватну інформацію про себе, сім’ю та друзів у месенджерах, незнайомим особам.4. Утримуйтесь від користування незахищеними wi-fi у кафе/ресторанах/громадських місцях, але якщо користуєтесь, то перевірте чи коректно налаштована приватність на гаджеті, щоб зловмисники не могли викрасти приватну інформацію про підлітка.5. Порекомендуйте відстежувати кількість часу, що підлітки проводять онлайн (за допомогою спеціальних додатків або у налаштуваннях у самому телефоні), а також разом проговорювати, чим це може бути небезпечно.6. Не забувайте про те, як важливо їм проводити вільний час разом із дітьми. Щодня виділяйте час на живе спілкування та на спільні активності без гаджетів. Бережіть себе! Хай інтернет буде безпечним 🙏

# data[].attributes.subject
Безпека дітей онлайн - що для цього можуть зробити дорослі? Ми завжди наголошуємо на тому, що дорослі, в першу чергу, мають бути для дітей прикладом свідомого користування інтернетом. Але окрім цього, існують кроки, які можна зробити, щоб допомогти дитині налаштувати безпечне середовище в інтернеті 🙌Дії дорослих, аби дитина могла створити свій безпечний простір:1. Батьківський контроль на всіх девайсах вдома. Хоча батьківський контроль і фільтрація інформації важливі - це має бути у міру дорослішання. Встановлення таких програм має здійснюватися разом з дитиною у діалозі. 2. Обмеження на використання та антивірусні програми мають бути встановлені як на девайсах вдома, так і на комп’ютерах навчального закладу.3. Наголосіть дітям на тому, що їм потрібно переглянути налаштування приватності на всіх сайтах, сторінках, девайсах та аккаунтах. Заохочуйте змінювати паролі час від часу та постійно нагадуйте про те, що не потрібно повідомляти приватну інформацію про себе, сім’ю та друзів у месенджерах, незнайомим особам.4. Утримуйтесь від користування незахищеними wi-fi у кафе/ресторанах/громадських місцях, але якщо користуєтесь, то перевірте чи коректно налаштована приватність на гаджеті, щоб зловмисники не могли викрасти приватну інформацію про підлітка.5. Порекомендуйте відстежувати кількість часу, що підлітки проводять онлайн (за допомогою спеціальних додатків або у налаштуваннях у самому телефоні), а також разом проговорювати, чим це може бути небезпечно.6. Не забувайте про те, як важливо їм проводити вільний час разом із дітьми. Щодня виділяйте час на живе спілкування та на спільні активності без гаджетів. Бережіть себе! Хай інтернет буде безпечним 🙏

# data[].attributes.headline
Ідеї для зимових розваг з малюком:                                            ❄️ Читати тематичні книги під теплою ковдрою❄️ Зробити годівничку для птахів❄️ Готувати разом імбирне печиво або інші смаколики❄️ Вирізати та клеїти паперові сніжинки❄️ Розмалювати/виготовити власноруч ялинкову іграшку❄️ Зробити власну гірлянду з природних матеріалів (сушених апельсинів/шишок/ гілочок) або паперу❄️ Намалювати листівку для близьких ❄️ Видувати мильні бульбашки на морозі❄️ Влаштувати «перегони» тварин на льодових кубиках❄️ Спостерігати за змінами природи взимку❄️ Робити снігових янголів❄️ Ліпити сніговика та інші сніжні скульптури❄️ Грати в сніжки❄️ Зробити різнокольорові льодові кулі❄️ Робити пасочки зі снігу❄️ Грати в сніжну «кухню» з посудкою❄️ Залишати «сліди динозавра» на снігу❄️ Розмальовувати сніг, створювати візерунки на снігу або льодових формах❄️ Кататися на санчатах, тюбах, тарілках❄️ Приготувати власноруч домашній штучний «сніг» для сенсорної коробки з пластмасовими звірятами ❄️ Побудувати «намет» з ковдр та влаштувати «пікнік» з теплим чаєм 🫧 При виборі активності орієнтуйтеся на вік та інтереси малюка, а також завжди слідкуйте за його безпекою. 🙂 Чим доповнити список? Що вам найбільше подобається робити з малюком взимку?                   

# data[].attributes.subject
Ідеї для зимових розваг з малюком:                                            ❄️ Читати тематичні книги під теплою ковдрою❄️ Зробити годівничку для птахів❄️ Готувати разом імбирне печиво або інші смаколики❄️ Вирізати та клеїти паперові сніжинки❄️ Розмалювати/виготовити власноруч ялинкову іграшку❄️ Зробити власну гірлянду з природних матеріалів (сушених апельсинів/шишок/ гілочок) або паперу❄️ Намалювати листівку для близьких ❄️ Видувати мильні бульбашки на морозі❄️ Влаштувати «перегони» тварин на льодових кубиках❄️ Спостерігати за змінами природи взимку❄️ Робити снігових янголів❄️ Ліпити сніговика та інші сніжні скульптури❄️ Грати в сніжки❄️ Зробити різнокольорові льодові кулі❄️ Робити пасочки зі снігу❄️ Грати в сніжну «кухню» з посудкою❄️ Залишати «сліди динозавра» на снігу❄️ Розмальовувати сніг, створювати візерунки на снігу або льодових формах❄️ Кататися на санчатах, тюбах, тарілках❄️ Приготувати власноруч домашній штучний «сніг» для сенсорної коробки з пластмасовими звірятами ❄️ Побудувати «намет» з ковдр та влаштувати «пікнік» з теплим чаєм 🫧 При виборі активності орієнтуйтеся на вік та інтереси малюка, а також завжди слідкуйте за його безпекою. 🙂 Чим доповнити список? Що вам найбільше подобається робити з малюком взимку?                   

# data[].attributes.headline
Як припинити відклад

# data[].attributes.body
Як припинити відкладати справи на потім?
1️. Замість Треба скажіть Хочу
🔸Коли Ви кажете собі: Я маю/мушу/повинен це зробити, то автоматично відчуваєте внутрішній опір - це спрацьовує захисний механізм

🔸 Як бути в такій ситуації?
Зрозуміти та прийняти, що Ви не повинні робити нічого з того, що зовсім не хочеться
🔸Навіть якщо на Вас чекають серйозні наслідки, це тільки Ваш вибір
Завдання, які Ви вирішуєте з власної волі, набагато рідше відкладаються убік👇🏼
2️. Замість Закінчити скажіть Приступити
🔸Коли завдання дуже велике і неподільне, так і кортить його відкласти вбік на довге «потім».
🔸Запитайте себе: Яку невелику ділянку роботи я можу виконати прямо зараз?
Якщо Ви почнете приступати до вирішення завдання багато разів, то врешті-решт прийдете до його завершення.

3️⃣ Дозвольте собі робити помилки
🔸Скажіть собі, що зараз Ви не маєте достатньо часу, щоб зробити роботу бездоганно.
🔸Не зовсім досконала робота, яка закінчена сьогодні, завжди краща за досконалу роботу, що нескінченно відкладається.

# data[].attributes.headline
ХВИЛИНКИ ПСИХОЛОГІЇ                       Мета: переключення уваги, розвантаження, розвиток уваги, уяви, мислення, мовлення, емоційного інтелекту Як використовувати😃😁😗☺️😌😴😐🤔😟😡😮😩🤠під час уроку зробити перерву та дати учням одне або декілька  завданьЗавдання учні можуть виконувати індивідуально (кожен бажаючий висловлює свою думку на загал) або у міні групах (проводиться групове обговорення в міні групі, а потім один представник від групи презентує думки групи на загал)Корисним буде для вчителів та практичних психологів Напишіть свої враження від вправи в коментарях 

# data[].attributes.subject
ХВИЛИНКИ ПСИХОЛОГІЇ                       Мета: переключення уваги, розвантаження, розвиток уваги, уяви, мислення, мовлення, емоційного інтелекту Як використовувати😃😁😗☺️😌😴😐🤔😟😡😮😩🤠під час уроку зробити перерву та дати учням одне або декілька  завданьЗавдання учні можуть виконувати індивідуально (кожен бажаючий висловлює свою думку на загал) або у міні групах (проводиться групове обговорення в міні групі, а потім один представник від групи презентує думки групи на загал)Корисним буде для вчителів та практичних психологів Напишіть свої враження від вправи в коментарях 

# data[].attributes.headline
Підтримка для дитини дуже важлива!

# data[].attributes.subject
Підтримка для дитини дуже важлива!

# data[].attributes.headline
🤓 Чому нам буває сор

# data[].attributes.body
🤓 Чому нам буває соромно? 🤓

Більшість словникової-енциклопедичних визначень СОРОМУ зводяться до того, що це негативна і хвороблива емоція, що руйнує зв’язок людини з соціумом. Ситуація ускладнюється ще й тим, що сором є соціально схвалюваної емоцією. Тобто, людині стає соромно, коли він здійснює вчинки або дії, які виходять за рамки загальноприйнятих правил. Але це почуття може вийти з-під контролю і легко придбати «нездоровий відтінок»: тоді ми починаємо соромитися навіть того, чого не варто.
🚩Важливо відрізняти сором від почуття ПРОВИНИ. Вина - це почуття, що ти зробив щось погане: “Я можу це виправити; це не те, ким я є». А сором це відчуття, що ти найгірший, неправильний, огидний: «Це те, ким я є; іншого шляху немає».
Непрожите почуття сорому може виникати внаслідок різних обставин. Сором виникає також у тому випадку, якщо хтось став свідком вашої помилки, хтось помітив, що ви вразливі і не справляєтесь.
⚠️ Сором має унікальну рису: на відміну від інших емоцій, які з часом згасають, він може супроводжувати людину впродовж цілого життя. Це відбувається тому, що частково це відчуття залежить від нашого самовизначення, від того, ким ми бачимо себе. У разі дефіциту внутрішньої підтримки або нестачі самолюбства активізується внутрішній датчик — він потрібен для природної адаптації до ситуації. Прилад «подає» сигнал тривоги, вираховуючи ймовірність того, що вас відкинуть або виженуть. Йому здається, що ви в небезпеці, тому він включає механізм захисту у вигляді почуття сорому, що змушує вас відступити і просити про допомогу.
🚩 З часом невирішене питання сорому може призвести до більш важких наслідків у житті, серед яких повна соціальна ізоляція і депресія. Але є й інша сторона медалі – НАРЦИСИЗМ. Це виникає тоді, коли людина починає запевняти себе в тому, що її сором в якійсь мірі є унікальним; коли людина вірить, що тією чи іншою мірою має право на особливе ставлення до себе, тому що серйозно відрізняється від усіх навкруги. Нарцисизм може бути заснований не тільки на ірраціональній вірі у перевагу, а й на ірраціональному почутті неповноцінності: «Весь світ поганий, бо так до мене ставиться, тому він має за все відповісти».

✍️Єдиного вірного рецепту боротьби з поглинаючим відчуттям сорому не існує. Але є методи профілактики, які здатні послабити ці відчуття. А згодом і взагалі перетворювати їх на ресурс.
✅ Робіть вправи на впевненість (саме невпевненість дає підґрунтя для розвитку сорому);
✅ залишайте минуле в минулому (змінити нічого вже неможливо, але прийняти його і взяти досвід на майбутнє – нам під силу);
✅ давайте собі час (коли дитина вчиться ходити – вона часто падає, але це не заважає їй підніматися і повторювати спроби. Не варто очікувати від себе, що все вийде з першого разу, дозвольте собі «потренуватися»);
✅ відокремлюйте власне «Я» від вчинків (не «Я поганий», а «Цей вчинок був поганий»);
✅ дозволяйте собі бути неідеальним (вчитися на власних помилках – це нормально, в майбутньому негативний досвід можна використати як мотивацію).

#Центр_Флоренс #психічне_здоров’я #профілактика #провина #сором

# data[].attributes.headline
Казка для дітей

# data[].attributes.body
Казка для дітей

# data[].attributes.headline
Підказки для батьків

# data[].attributes.body
Підказки для батьків!

# data[].attributes.attachment_link.title
Дружба - найцінніший скарб PowerPoint (2)

# data[].attributes.attachment_link.title
ранкові зустрічі

# data[].attributes.attachment_link.title
Профілактика шкільних хвороб презентація

# data[].attributes.attachment_link.title
засідання інтервізійної групи

# data[].attributes.attachment_link.title
правда і міфи

# data[].attributes.attachment_link.title
ранкова зустріч

# data[].attributes.attachment_link.title
Формування навичок безпечної поведінки. Профілактика насильства та булінгу

# data[].attributes.attachment_link.title
Вчимося приймати рішення

# data[].attributes.attachment_link.keywords[]
Boats and boating--Equipment and supplies

# data[].attributes.attachment_link.title
Емоційний інтелект емпатія

# data[].attributes.attachment_link.title
Емоції та почуття

# data[].attributes.attachment_link.title
Емоційне благополуччя

# data[].attributes.attachment_link.title
Емоції та Почуття розвиваюче відео для дітей

# data[].attributes.attachment_link.title
Дорослі в ресурсі заради дітей

# data[].attributes.attachment_link.title
Новий Презентація Microsoft PowerPoint (2)

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Воловецька ЦРБ ВІльний простір для кожного WiFi

# data[].attributes.attachment_link.title
Презентація "Україна без насильства та  Стоп булінг для підлітків та дітей - Воловецька бібліотека"

# data[].attributes.attachment_link.title
характер людини

# data[].attributes.headline
Вправа «Прислів’я про добро»

# data[].attributes.subject
Вправа «Прислів’я про добро»

# data[].attributes.attachment_link.title
Прислiв'я про добро

# data[].attributes.attachment_link.description
Знайди i поєднай частини прислiв'ïв про добро. Бажаю успiхiв!

# data[].attributes.attachment_link.title
Всесвітній день доброти

# data[].attributes.attachment_link.description
Розгадаєш правильно кросворд - побачиш ключове слово

# data[].attributes.headline
2.	Вправа «Риси толерантної людини»

# data[].attributes.subject
2.	Вправа «Риси толерантної людини»

# data[].attributes.attachment_link.title
Риси толерантної людини

# data[].attributes.attachment_link.description
Зроби правильний вибір. Зліва риси толерантної людини, справа - нетолерантної

# data[].attributes.headline
Вікторина до Міжнародного дня толерантності

# data[].attributes.subject
Вікторина до Міжнародного дня толерантності

# data[].attributes.attachment_link.title
Міжнародний день толерантностi

# data[].attributes.attachment_link.description
Вибери правильну відповідь🧐

# data[].attributes.headline
Мультфільм «Ян»Анімація розповідає історію про хлопчика Яна, який через хворобу змушений пересуватися на інвалідному візочку. Йому надзвичайно хочеться гратися з однолітками, щоразу він подумки уявляє себе у колективі. Однак хвороба повертає його до суворої реальності. Між ним та іншими дітьми стіна, яка хоч і має прогалини, але все ж, здається, непереборна. Однак вмить усе змінюється.

# data[].attributes.subject
Мультфільм «Ян»Анімація розповідає історію про хлопчика Яна, який через хворобу змушений пересуватися на інвалідному візочку. Йому надзвичайно хочеться гратися з однолітками, щоразу він подумки уявляє себе у колективі. Однак хвороба повертає його до суворої реальності. Між ним та іншими дітьми стіна, яка хоч і має прогалини, але все ж, здається, непереборна. Однак вмить усе змінюється.

# data[].attributes.attachment_link.title
CGI 3D Animated Short: "Ian" - by Mundoloco CGI Ian Foundation | TheCGBros

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
З любов'ю до дітей - Дитячі пісні

# data[].attributes.attachment_link.title
Казочка про добро | Те що повертається | Казки для дітей українською мовою

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Малятам - дошкільнятам

# data[].attributes.attachment_link.title
Міжнародний День Толерантності

# data[].attributes.headline
Ця історія про їжачка Генріха, якому через свої гострі голки не вдається потоваришувати з однокласниками. Генріх ненавмисно робить боляче іншим. Через це однокласники не приймають його до ігор і намагаються триматися подалі. Їжачок страждає від своєї особливості і йому страшенно самотньо. Минає час і напередодні Різдва Генді помічає, що однокласники разом щось шепочуться, дивлячись у його бік. Його же страшенно засмучає. Однак, коли сумний їжачок виходить на шкільне подвір'я, на нього чекає несподіванка – діти підготували для нього подарунок, завдяки якому їжачкові голки стануть м`якенькими.

# data[].attributes.subject
Ця історія про їжачка Генріха, якому через свої гострі голки не вдається потоваришувати з однокласниками. Генріх ненавмисно робить боляче іншим. Через це однокласники не приймають його до ігор і намагаються триматися подалі. Їжачок страждає від своєї особливості і йому страшенно самотньо. Минає час і напередодні Різдва Генді помічає, що однокласники разом щось шепочуться, дивлячись у його бік. Його же страшенно засмучає. Однак, коли сумний їжачок виходить на шкільне подвір'я, на нього чекає несподіванка – діти підготували для нього подарунок, завдяки якому їжачкові голки стануть м`якенькими.

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Все про бухгалтерський облік

# data[].attributes.attachment_link.title
Мультфільм про  дружбу та толерантність | Поропонуємо переглянути короткий мультфільм про  дружбу та толерантність.
Ми всі різні і потрібно приймати іншу людину такою, якою вона є, але ми не... | By Все про бухгалтерський облік | Facebook

# data[].attributes.attachment_link.description
7.3K views, 158 likes, 23 loves, 1 comments, 116 shares, Facebook Watch Videos from Все про бухгалтерський облік: Поропонуємо переглянути короткий мультфільм про  дружбу та толерантність.
Ми всі...

# data[].attributes.headline
Анімація про те, як зеленошкірий чоловічок мріє потрапити до спільноти білошкірих. Однак вони надсміхаються над ним і не приймають до себе через те, що його колір відрізняється від їхнього. До яких хитрощів тільки не вдається головний герой, щоб приховати свою несхожість, але усе байдуже. Змирившись, він мріє про світ, в якому всі будуть унікальними за кольором.

# data[].attributes.subject
Анімація про те, як зеленошкірий чоловічок мріє потрапити до спільноти білошкірих. Однак вони надсміхаються над ним і не приймають до себе через те, що його колір відрізняється від їхнього. До яких хитрощів тільки не вдається головний герой, щоб приховати свою несхожість, але усе байдуже. Змирившись, він мріє про світ, в якому всі будуть унікальними за кольором.

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Освітня траєкторія. Дніпро

# data[].attributes.attachment_link.title
Мультфільм про толерантність

# data[].attributes.attachment_link.title
Толерантність починається з мене (1)

# data[].attributes.attachment_link.title
Притча про толерантність "Хлопчик та морозиво". Люди не такі як здаються на перший погляд.

# data[].attributes.attachment_link.title
Дітям про толерантність. Мультурок.

# data[].attributes.attachment_link.title
Толерантність починається з мене (1)

# data[].attributes.attachment_link.title
поради для педагогічних працівників

# data[].attributes.attachment_link.title
рішення педради

# data[].attributes.attachment_link.title
До трен.заняття з профорієнтації

# data[].attributes.attachment_link.title
Яка роль чеснот у житті людини

# data[].attributes.attachment_link.title
Терапія кольорів

# data[].attributes.attachment_link.title
2. Різновиди булінгу

# data[].attributes.attachment_link.title
Збереження психічного здоров'я учнів