# data[].attributes.body
Hvordan og hvorfor bruger reklamerne kristendommen?

Må man bruge kristendommen til at sælge varer?

Er der grænser for ytringsfrihed?

# data[].attributes.body
2.Mosebog 20, 1-21

# data[].attributes.body
Lukas 1,26-38

# data[].attributes.body
Matthæus 2,1-12

# data[].attributes.body
Johannes 11, 1-44

# data[].attributes.body
Johannes 2,1-12

# data[].attributes.body
Lukas 2,1-14

# data[].attributes.body
Markus 14,12-26

# data[].attributes.body
Matthæus 14,22-33

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Danmarks Riges Grundlov
nr. 169 af 5. juni 1953.

Kapitel I

1
Denne grundlov glder for alle dele af Danmarks Rige.

2
Regeringsformen er indskrnket-monarkisk. Kongemagten nedarves til mnd og kvinder efter de i tronflgeloven af 27. marts 1953 fastsatte regler.

3
Den lovgivende magt er hos kongen og folketinget i forening. Den udvende magt er hos kongen. Den dmmende magt er hos domstolene.

4
Den evangelisk-lutherske kirke er den danske folkekirke og understttes som sdan af staten.

Kapitel II

5
Kongen kan ikke uden folketingets samtykke vre regent i andre lande.

6
Kongen skal hre til den evangelisk-lutherske kirke.

7
Kongen er myndig, nr han har fyldt sit 18. r. Det samme glder tronflgeren.

8
Forinden kongen tiltrder regeringen, afgiver han skriftligt i statsrdet en hjtidlig forsikring om ubrdeligt at ville holde grundloven. Af forsikringsakten udstedes tvende ligelydende originaler, af hvilke den ene overgives folketinget for at opbevares i sammes arkiv, den anden nedlgges i rigsarkivet. Kan kongen som flge af fravrelse eller af andre grunde ikke umiddelbart ved tronskiftet afgive denne forsikring, fres regeringen, indtil dette sker, af statsrdet, medmindre anderledes ved lov bestemmes. Har kongen allerede som tronflger afgivet denne forsikring, tiltrder han umiddelbart ved tronskiftet regeringen.

9
Bestemmelser angende regeringens frelse i tilflde af kongens umyndighed, sygdom eller fravrelse faststtes ved lov. Er der ved tronledighed ingen tronflger, vlger folketinget en konge og faststter den fremtidige arveflge.

10
Stk. 1.
Statens ydelse til kongen bestemmes for hans regeringstid ved lov. Ved denne faststtes tillige, hvilke slotte og andre statsejendele der skal overlades kongen til brug.
Stk. 2.
Statsydelsen kan ikke behftes med gld.

11
For medlemmer af det kongelige hus kan der bestemmes rpenge ved lov. rpengene kan ikke uden folketinges samtykke nydes udenfor riget.

Kapitel III

12
Kongen har med de i denne grundlov fastsatte indskrnkninger den hjeste myndighed over alle rigets anliggender og udver denne gennem ministrene.

13
Kongen er ansvarsfri; hans person er fredhellig. Ministrene er ansvarlige for regeringens frelse; deres ansvarlighed bestemmes nrmere ved lov.

14
Kongen udnvner og afskediger statsministeren og de vrige ministre. Han bestemmer deres antal og forretningernes fordeling imellem dem. Kongens underskrift under de lovgivningen og regeringen vedkommende beslutninger giver disse gyldighed, nr den er ledsaget af en eller flere ministres underskrift. Enhver minister, som har underskrevet, er ansvarlig for beslutningen.

15
Stk. 1.
Ingen minister kan forblive i sit embede, efter at folketinget har udtalt sin mistillid til ham.
Stk. 2.
Udtaler folketinget sin mistillid til statsministeren, skal denne begre ministeriets afsked, medmindre nyvalg udskrives. Et ministerium, som har fet et mistillidsvotum, eller som har begret sin afsked, fungerer indtil et nyt ministerium er udnvnt. Fungerende ministre kan i deres embede kun foretage sig, hvad der er til embedsforretningernes uforstyrrede frelse.

16
Ministrene kan af kongen eller folketinget tiltales for deres embedsfrelse. Rigsretten pkender de mod ministrene for deres embedsfrelse anlagte sager.

17
Stk. 1.
Ministrene i forening udgr statsrdet, hvori tronflgeren, nr han er myndig, tager sde. Kongen frer forsdet undtagen i det i 8 nvnte tilflde og i det tilflde, hvor lovgivningsmagten i henhold til bestemmelsen i 9 mtte have tillagt statsrdet myndighed til at fre regeringen.
Stk. 2.
I statsrdet forhandles alle love og vigtige regeringsforanstaltninger.

18
Er kongen forhindret i at holde statsrd, kan han lade sagen forhandle i et ministerrd. Dette bestr af samtlige ministre under forsde af statsministeren. Enhver minister skal da afgive sit votum til protokollen og beslutning tages efter stemmeflerhed. Statsministeren forelgger den over forhandlingerne frte protokol for kongen, der bestemmer, om han umiddelbart vil bifalde ministerrdets indstilling eller lade sagen foredrage i statsrdet.

19
Stk. 1.
Kongen handler p rigets vegne i mellemfolkelige anliggender. Uden folketingets samtykke kan han dog ikke foretage nogen handling, der forger eller indskrnker rigets omrde, eller indg nogen forpligtigelse, til hvis opfyldelse folketingets medvirken er ndvendig, eller som ivrigt er af strre betydning. Ejheller kan kongen uden folketingets samtykke opsige nogen mellemfolkelig overenskomst, som er indget med folketingets samtykke.
Stk. 2.
Bortset fra forsvar mod vbnet angreb p riget eller danske styrker kan kongen ikke uden folketingets samtykke anvende militre magtmidler mod nogen fremmed stat. Foranstaltninger, som kongen mtte trffe i medfr af denne bestemmelse, skal straks forelgges folketinget. Er folketinget ikke samlet, skal det uopholdeligt sammenkaldes til mde. Stk. 3. Folketinget vlger af sin midte et udenrigspolitisk nvn, med hvilket regeringen rdfrer sig forud for enhver beslutning af strre udenrigspolitisk rkkevidde. Nrmere regler om det udenrigspolitiske nvn faststtes ved lov.

20
Stk. 1.
Befjelser, som efter denne grundlov tilkommer rigets myndigheder, kan ved lov i nrmere bestemt omfang overlades til mellemfolkelige myndigheder, der er oprettet ved gensidig overenskomst med andre stater til fremme af mellemfolkelig retsorden og samarbejde.
Stk. 2.
Til vedtagelse af lovforslag herom krves er flertal p fem sjettedele af folketingets medlemmer. Opns et sdant flertal ikke, men dog det til vedtagelse af almindlige lovforslag ndvendige flertal, og opretholder regeringen forslaget, forelgges det folketingsvlgerne til godkendelse eller forkastelse efter de for folkeafstemninger i 42 fastsatte regler.

21
Kongen kan for folketinget lade fremstte forslag til love og andre beslutninger.

22
Et af folketinget vedtaget lovforslag fr lovkraft, nr det senest 30 dage efter den endelige vedtagelse stadfstes af kongen. Kongen befaler lovens kundgrelse og drager omsorg for dens fuldbyrdelse.

23
I srdeles ptrngende tilflde kan kongen, nr folketinget ikke kan samles, udstede forelbige love, der dog ikke m stride mod grundloven og altid straks efter folketingets sammentrden skal forelgges dette til godkendelse eller forkastelse.

24
Kongen kan bende og give amnesti. Ministrene kan han kun med folketingets samtykke bende for de dem af rigsretten idmte straffe.

25
Kongen meddeler dels umiddelbart, dels gennem vedkommende regeringsmyndigheder sdanne bevillinger og undtagelser fra lovene, som enten iflge de fr 5. juni 1849 gldende regler er i brug, eller hvortil hjemmel indeholdes i en siden den tid udgiven lov.

26
Kongen har ret til at lade sl mnt i henhold til loven.

27
Stk. 1.
Regler om ansttelse af tjenestemnd faststtes ved lov. Ingen kan ansttes som tjenestemand uden at have indfdsret. Tjenestemnd, som udnvnes af kongen afgiver en hjtidelig forsikring om at ville holde grundloven.
Stk. 2.
Om afskedigelse, forflyttelse og pensionering af tjenestemnd faststtes regler ved lov, jfr. dog herved 64. Stk. 3. Uden deres samtykke kan de af kongen udnvnte tjenestemnd kun forflyttes, nr de ikke derved lider tab i de med tjenestemandsstillingen forbundne indtgter, og der gives dem valget mellem sdan forflyttelse og afsked med pension efter de almindelige regler.

Kapitel IV

28
Folketinget udgr een forsamling bestende af hjst 179 medlemmer, hvoraf 2 medlemmer vlges p Frerne og 2 i Grnland.

29
Stk. 1.
Valgret til folketinget har enhver, som har dansk indfdsret, fast bopl i riget og net den i stk. 2. omhandlede valgretsalder, medmindre vedkommende er umyndiggjort. Det bestemmes ved lov, i hvilket omfang straf og understttelse, der i lovgivningen betragtes som fattighjlp, medfrer tab af valgret.
Stk. 2.
Valgretsalderen er den, som har opnet flertal ved folkeafstemning i overensstemmelse med lov af 25. marts 1953. ndring af den til enhver tid gldende valgretsalder kan ske ved lov. Et af folketinget vedtaget forslag til en sdan lov kan frst stadfstes af kongen, nr bestemmelsen om ndring af valgretsalderen i overensstemmelse med 42, stk. 5 har vret undergivet en folkeafstemning, der ikke har medfrt bestemmelsens bortfald.

30
Stk. 1.
Valgbar til folketinget er enhver. som har valgret til dette, medmindre vedkommende er straffet for en handling, der i almindeligt omdmme gr ham uvrdig til at vre medlem af folketinget.
Stk. 2.
Tjenestemnd, som vlges til medlemmer af folketinget, behver ikke regeringens tilladelse til at modtage valget.

31
Stk. 1.
Folketingets medlemmer vlges ved almindelige, direkte og hemmelige valg.
Stk. 2.
De nrmere regler for valgrettens udvelse gives ved valgloven, der til sikring af en ligelig reprsentation af de forskellige anskuelser blandt vlgerne faststter valgmden, herunder hvorvidt forholdstalsvalgsmden skal fres igennem i eller uden forbindelse med valg i enkeltmandskredse.
Stk. 3.
Ved den stedlige mandatfordeling skal der tages hensyn til indbyggertal, vlgertal og befolkningstthed.
Stk. 4.
Ved valgloven gives nrmere regler vedrrende valg af stedfortrdere og disses indtrden i folketinget samt angende fremgangsmden i tilflde, hvor omvalg mtte blive ndvendigt.
Stk. 5.
Srlige regler om Grnlands reprsentation i folketinget kan gives ved lov.

32
Stk. 1.
Folketingets medlemmer vlges for fire r.
Stk. 2.
Kongen kan til enhver tid udskrive nyvalg med den virkning, at de bestende folketingsmandater bortfalder, nr nyvalg har fundet sted. Efter udnvnelse af et nyt ministerium kan valg dog ikke udskrives, forinden statsministeren har fremstillet sig for folketringet.
Stk. 3.
Det phviler statsministeren at foranledige, at nyvalg afholdes inden valgperiodens udlb.
Stk. 4.
Mandaterne bortfalder i intet tilflde, fr nyvalg har fundet sted.
Stk. 5.
Der kan ved lov gives srlige regler om frske og grnlandske folketingsmandaters ikrafttrden og ophr.
Stk. 6.
Mister et medlem af folketinget sin valgbarhed, bortfalder hans mandat.
Stk. 7.
Ethvert nyt medlem afgiver, nr hans valg er godkendt, en hjtidelig forsikring om at ville holde grundloven.

33
Folketinget afgr selv gyldigheden af sine medlemmers valg samt sprgsml om, hvorvidt et medlem har mistet sin valgbarhed.

34
Folketinget er ukrnkeligt. Enhver, der antaster dets sikkerhed eller frihed, enhver, der udsteder eller adlyder nogen dertil sigtende befaling, gr sig skyldig i hjforrderi.

Kapitel V

35
Stk. 1.
Nyvalgt folketing trder sammen kl. 12 den tolvte sgnedag efter valgdagen, dersom kongen ikke har indkaldt til mde forinden.
Stk. 2.
Straks efter prvelsen af mandaterne sttes folketinget ved valg af formand og nstformand.

36
Stk. 1.
Folketingsret begynder den frste tirsdag i oktober og varer til samme tirsdag det flgende r.
Stk. 2.
P folketingsts frste dag kl. 12 sammentrder medlemmerne til mde, hvor folketinget sttes pny.

37
Folketinget trder sammen p det sted, hvor regeringen har sit sde. I overordentlige tilflde kan folketinget dog samles andetsteds i riget.

38
Stk. 1.
P det frste mde i folketingsret afgiver statsministeren en redegrelse for rigets almindelige stilling og de af regeringen ptnkte foranstaltninger.
Stk. 2.
P grundlag af redegrelsen finder en almindelig forhandling sted.

39
Folketingets formand indkalder folketinget til mde med angivelse af dagsorden. Det phviler formanden at indkalde til mde, nr mindst to femtedele af folketingets medlemmer eller statsministeren skriftligt fremstter begring herom med angivelse af dagsorden.

40
Ministrene har i embeds medfr adgang til folketinget og er berettigede til under forhandlingerne at forlange ordet, s ofte de vil, idet de ivrigt iagttager forretningsordenen. Stemmeret udver de kun, nr de tillige er medlemmer af folketinget.

41
Stk. 1.
Ethvert medlem af folketinget er berettiget til at fremstte forslag til love og andre beslutninger.
Stk. 2.
Et lovforslag kan ikke endeligt vedtages, forinden det tre gange har vret forhandlet i folketinget.
Stk. 3.
To femtedele af folketingets medlemmer kan overfor formanden begre, at tredie behandling tidligst finder sted tolv sgnedage efter forslagets vedtagelse ved anden behandling. Begringen skal vre skriftlig og underskrevet af de deltagende medlemmer. Udsttelse kan dog ikke finde sted, forsvidt angr forslag til finanslove, tillgsbevillingslove, midlertidige bevillingslove, statslnslove, love om meddelelse af indfdsret, love om ekspropriation, love om indirekte skatter samt i ptrngende tilflde forslag til love, hvis ikrafttrden ikke kan udsttes af hensyn til lovens forml.
Stk. 4.
Ved nyvalg og ved folketingsrets udgang bortfalder alle forslag til love og andre beslutninger, der ikke forinden er endeligt vedtaget.

42
Stk. 1.
Nr et lovforslag er vedtaget af folketinget, kan en trediedel af folketingets medlemmer indenfor en frist af tre sgnedage fra forslagets endelige vedtagelse overfor formanden begre folkeafstemning om lovforslaget. Begringen skal vre skriftlig og underskrevet af de deltagende medlemmer.
Stk. 2.
Et lovforslag, som kan undergives folkeafstemning, jfr. stk. 6, kan kun i det stk. 7 omhandlede tilflde stadfstes af kongen inden udlbet af den i stk. 1 nvnte frist, eller inden begret folkeafstemning har fundet sted.
Stk. 3.
Nr det er begret folkeafstemning om et lovforslag, kan folketinget indenfor en frist af fem sgnedage fra forslagets endelige vedtagelse beslutte, at forslaget skal bortfalde.
Stk. 4.
Trffer folketinget ikke beslutning i henhold til stk. 3, skal meddelelse om, at lovforslaget skal prves ved folkeafstemning, snarest tilstilles statsministen, der derefter lader lovforslaget bekendtgre med meddelelse om, at folkeafstemning vil finde sted. Folkeafstemningen ivrksttes efter statsministerens nrmere bestemmelse tidligst tolv og senest atten sgnedage efter bekendtgrelsen.
Stk. 5.
Ved folkeafstemningen stemmes for og imod lovforslaget. Til lovforslagets bortfald krves, at et flertal af de i afstemningen deltagende folketingsvlgere, dog mindst 30 procent af samtlige stemmeberettigede, har stemt mod lovforslaget.
Stk. 6.
Forslag til finanslove, tillgsbevillingslove, midlertidge bevillingslove, statslnslove, normeringslove, lnnings- og pensionslove, love om meddelelse af indfdsret, love om ekspropriation, love om direkte og indirekte skatter, samt love til gennemfrelse af bestende traktatsmssige forpligtigelser kan ikke undergives folkeafstemning. Det samme glder forslag til de i Par.Par. 8, 9, 10 og 11 omhandlede love svel som de i 19 nvnte beslutninger, der mtte vre i lovs form, medmindre det for disse sidste ved srlig lov bestemmes, at sdan afstemning skal finde sted. For grundlovsndringer glder reglerne i 88.
Stk. 7.
I srdeles ptrngende tilflde kan et lovforslag, som kan undergives folkeafstemning, stadfstes af kongen straks efter dets vedtagelse, nr forslaget indeholder bestemmelse herom. Sfremt en trediedel af folketingets medlemmer efter de i stk. 1 omhandlede regler begrer folkeafstemning om lovforslaget eller den stadfstede lov, afholdes sdan folkeafstemning efter foranstende regler. Forkastes loven ved folkeafstemningen, kundgres dette af statsministeren uden undigt ophold og senest fjorten dage efter folkeafstemningens afholdelse. Fra kundgrelsesdagen er loven bortfaldet.
Stk. 8.
Nrmere regler om folkeafstemning, herunder i hvilket omfang folkeafstemning skal finde sted p Frerne og i Grnland faststtes ved lov.

43
Ingen skat kan plgges, forandres eller ophves uden ved lov; ejheller kan noget mandskab udskrives eller noget statsln optages uden iflge lov.

44
Stk. 1.
Ingen udlnding kan f indfdsret uden ved lov.
Stk. 2.
Om udlndinges adgang til at blive ejere af fast ejendom faststtes regler ved lov.

45
Stk. 1.
Forslag til finanslov for det kommende finansr skal fremsttes for folketinget senest fire mneder fr finansrets begyndelse.
Stk. 2.
Kan behandlingen af finanslovforslaget for det kommende finansr ikke forventes tilendebragt inden finansrets begyndelse, skal forslag til en midlertidig bevillingslov fremsttes for folketinget.

46
Stk. 1.
Forinden finansloven eller en midlertidig bevillingslov er vedtaget af folketinget, m skatterne ikke opkrves.
Stk. 2.
Ingen udgift m afholdes uden hjemmel i den af folketinget vedtagne finanslov eller i en af folketinget vedtaget tillgsbevillingslov eller midlertidig bevillingslov.

47
Stk. 1.
Statsregnskabet skal fremlgges for folketinget senest seks mneder efter finansrets udlb.
Stk. 2.
Folketinget vlger et antal revisorer. Disse gennemgr det rlige statsregnskab og pser, at samtlige statens indtgter er opfrt deri, og at ingen udgift er afholdt uden hjemmel i finansloven eller anden bevillingslov. De kan fordre sig alle forndne oplysninger og aktstykker meddelt. De nrmere regler for revisorernes antal og virksomhed faststtes ved lov.
Stk. 3.
Statsregnskabet med revisorernes bemrkninger forelgges folketinget til beslutning.

48
Folketinget faststter selv sin forretningsorden, der indeholder de nrmere bestemmelser vedrrende forretningsgang og ordenens opretholdelse.

49
Folketingets mder er offentlige. Formanden eller det i forretningsordenen bestemte antal medlemmer eller en minister kan dog forlange, at alle uvedkommende fjernes, hvorp det uden forhandling afgres, om sagen skal forhandles i et offentligt eller lukket mde.

50
Folketinget kan kun tage beslutning, nr over halvdelen af medlemmerne er tilstede og deltager i afstemningen.

51
Folketinget kan nedstte kommissioner af sine medlemmer til at undersge almenvigtige sager. Kommissionerne er berettigede til at fordre skriftlige eller mundtlige oplysninger svel af private som af offentlige mundigheder.

52
Folketingets valg af medlemmer til kommissioner og hverv sker efter forholdstal.

53
Ethvert medlem af folketinget kan med dettes samtykke bringe ethvert offentligt anliggende under forhandling og derom ske ministrenes forklaring.

54
Andragender kan kun overgives til folketinget ved et af dettes medlemmer.

55
Ved lov bestemmes, at folketinget vlger en eller to personer, der ikke er medlemmer af folketinget, til at have indseende med statens civile og militre forvaltning.

56
Folketingsmedlemmerne er ene bundet ved deres overbevisning og ikke ved nogen forskrift af deres vlgere.

57
Intet medlem af folketinget kan uden dettes samtykke tiltales eller underkastes fngsling af nogen art, med mindre han er grebet p fersk gerning. For sine ytringer i folketinget kan intet af dets medlemmer uden folketingets samtykke drages til ansvar udenfor samme.

58
Folketingets medlemmer oppebrer et vederlag, hvis strrelse faststtes ved valgloven.

Kapitel VI

59
Stk. 1.
Rigsretten bestr af indtil 15 af de efter embedsalder ldste ordentlige medlemmer af rigets verste domstol og et tilsvarende antal af folketinget efter forholdstal for 6 r valgte medlemmer. For hver af de valgte vlges en eller flere stedfortrdere. Folketingets medlemmer kan ikke vlges til eller virke som medlemmer af rigsretten. Kan i et enkelt tilflde nogle af den verste domstols medlemmer ikke deltage i sagens behandling og pkendelse, fratrder et tilsvarende antal af de af folketinget sidst valgte rigsretmedlemmer.
Stk. 2.
Retten vlger selv sin formand af sin midte.
Stk. 3.
Er sag rejst ved rigsretten, beholder de af folketinget valgte medlemmer deres sde i retten for denne sags vedkommende, selvom det tidsrum, for hvilket de er valgt udlber.
Stk. 4.
Nrmere regler om rigsretten faststtes ved lov.

60
Stk. 1.
Rigsretten pkender de af kongen eller folketinget mod ministrene anlagte sager.
Stk. 2.
For rigsretten kan kongen med folketingets samtykke lade ogs andre tiltale for forbrydelser, som han finder srdeles farlige for staten.

61
Den dmmende magts udvelse kan kun ordnes ved lov. Srdomstole med dmmende myndighed kan ikke nedsttes.

62
Retsplejen skal stedse holdes adskilt fra forvaltningen. Regler herom faststtes ved lov.

63
Stk. 1.
Domstolene er berettigede til at pkende ethvert sprgsml om vrighedsmyndighedens grnser. Den, der vil rejse sdant sprgsml, kan dog ikke ved at bringe sagen for domstolene unddrage sig fra forelbig at efterkomme vrighedens befaling.
Stk. 2.
Pkendelse af sprgsml om vrighedsmyndighedens grnser kan ved lov henlgges til en eller flere forvaltningsdomstole, hvis afgrelse dog skal kunne prves ved rigets verste domstol. De nrmere regler herom faststtes ved lov.

64
Dommerne har i deres kald alene at rette sig efter loven. De kan ikke afsttes uden ved dom, ejheller forflyttes mod deres nske, uden for de tilflde, hvor en omordning af domstolene fidner sted. Dog kan den dommer der er fyldt sit 65. r, afskediges, men uden tab af indtgter indtil det tidspunkt, til hvilket han skulle vre afskediget p grund af alder.

65
Stk. 1.
I retsplejen gennemfres offentlighed og mundtlighed i videst muligt omfang.
Stk. 2.
I strafferetsplejen skal lgmnd medvirke. Det faststtes ved lov, i hvilke sager og under hvilke former denne medvirken skal finde sted, herunder i hvilke sager nvninge skal medvirke.

Kapitel VII

66
Folkekirkens forfatning ordnes ved lov.

67
Borgerne har ret til at forene sig i samfund for at dyrke Gud p den mde, der stemmer med deres overbevisning, dog at intet lres eller foretages, som strider mod sdeligheden eller den offentlige orden.

68
Ingen er pligtig at yde personlige bidrag til nogen anden gudsdyrkelse en den, som er hans egen.

69
De fra folkekirken afvigende trossamfunds forhold ordnes nrmere ved lov.

70
Ingen kan p grund af sin trosbekendelse eller afstamning berves adgang til den fulde nydelse af borgerlige og politiske rettigheder eller unddrage sig opfyldelsen af nogen almindelig borgerpligt.

Kapitel VIII

71
Stk. 1.
Den personlige frihed er ukrnkelig. Ingen dansk borger kan p grund af sin politiske eller religise overbevisning eller sin afstamning underkastes nogen form for frihedsbervelse.
Stk. 2.
Frihedsbervelse kan kun finde sted med hjemmel i loven.
Stk. 3.
Enhver der anholdes, skal inden 24 timer stilles for en dommer. Hvis den anholdte ikke straks sttes p fri fod, skal dommeren ved en af grunde ledsaget kendelse, der afsiges snarest muligt og senest inden tre dage, afgre, om han skal fngsles, og hvis han kan lslades mod sikkerhed, bestemmes dennes art og strrelse. Denne bestemmelse kan for Grnlands vedkommende fraviges ved lov, forsvidt dette efter de stedlige forhold m anses for pkrvet.
Stk. 4.
Den kendelse, som dommeren afsiger, kan af vedkommende straks srskilt indbringes for hjere ret.
Stk. 5.
Ingen kan underkastes varetgtsfngsel for en forseelse, som kun kan medfre straf af bde eller hfte.
Stk. 6.
Udenfor strafferetsplejen skal lovligheden af en frihedsbervelse, der ikke er besluttet i en dmmende myndighed, og som ikke har hjemmel i lovgivningen om udlndinge, p begring af den, der er bervet sin frihed, eller den, der handler p hans vegne, forelgges de almindelige domstole eller anden dmmende myndighed til prvelse.
Stk. 7.
Behandlingen af de i stk. 6. nvnte personer undergives et af folketinget valgt tilsyn, hvortil de pgldende skal have adgang til at rette henvendelse.

72
Boligen er ukrnkelig. Husundersgelser, beslaglggelse og undersgelse af breve og andre papirer samt brud p post-, telegraf- og telefonhemmeligheden m, hvor ingen lov hjemler en sregen undtaglse, alene ske efter en retskendelse.

73
Stk. 1.
Ejendomsretten er ukrnkelig. Ingen kan tilpligtes at afst sin ejendom, uden hvor almenvellet krver det. Det kan kun ske iflge lov og mod fuldstndig erstatning.
Stk. 2.
Nr et lovforslag vedrrende ekspropriationen af ejendom er vedtaget, kan en trediedel af folketingets medlemmer indenfor en frist af tre sgnedage fra forslagets endelige vedtagelse krve, at det frst indstilles til kongelig stadfstelse, nr nyvalg til folketinget har fundet sted, og forslaget pny er vedtaget af det derefter sammentrdende folketing.
Stk. 3.
Ethvert sprgsml om ekspropriationsaktens lovlighed og erstatningens strrelse kan ved lov henlgges til domstole oprettet i dette jemed.

74
Alle indskrnkninger i den fri og lige adgang til erhverv, som ikke er begrundede i det almene vel, skal hves ved lov.

75
Stk. 1.
Til fremme af almenvellet br det tilstrbes, at enhver arbejdsduelig borger har mulighed for at arbejde p vilkr, der betrygger hans tilvrelse.
Stk. 2.
Den, der ikke kan ernre sig eller sine, og hvis forsrgelse ikke phviler nogen anden, er berettiget til hjlp af det offentlige, dog mod at underkaste sig de forpligtigelser, som loven herom byder.

76
Alle brn i den undervisningspligtige alder har ret til fri undervisning i folkeskolen. Forldre eller vrger, der selv srger for, at brnene fr en undervisning, der kan st ml med, hvad der almindeligvis krves i folkeskolen, er ikke pligtige at lade brnene undervise i folkeskolen.

77
Enhver er berettiget til p tryk, i skrift og tale at offentliggre sine tanker, dog under ansvar for domstolene. Censur og andre forebyggende forholdsregler kan ingensinde p ny indfres.

78
Stk. 1.
Borgerne har ret til uden forudgende tilladelse at danne foreninger i ethvert lovligt jemed.
Stk. 2.
Foreninger, der virker eller sger at opn deres ml ved vold, anstiftelse af vold eller lignende strafbar pvirkning af anderledes tnkene, bliver at oplse ved dom.
Stk. 3.
Ingen forening kan oplses ved en regeringsforanstaltning. Dog kan en forening forelbig forbydes, men der skal da straks anlgges sag imod den til dens oplsning.
Stk. 4.
Sager om oplsning af politiske foreninger skal uden srlig tilladelse kunne indbringes for rigets verste domstol.
Stk. 5.
Oplsningens retsvirkninger faststtes nrmere ved lov.

79
Borgerne har ret til uden forudgende tilladelse at samle sig ubevbnede. Offentlige forsamlinger har politiet ret til at overvre. Forsamlinger under ben himmel kan forbydes, nr der af dem kan befrygtes fare for den offentlige fred.

80
Ved oplb m den vbnede magt, nr den ikke angribes, kun skride ind, efter at mngden tre gange i kongens og lovens navn forgves er opfordret til at skilles.

81
Enhver vbenfr mand er forpligtiget til med sin person at bidrage til fdrelandets forsvar efter de nrmere bestemmelser, som loven foreskriver.

82
Kommunernes ret til under statens tilsyn selvstndigt at styre deres anliggender ordnes ved lov.

83
Enhver i lovgivningen til adel, titel og rang knyttet forret er afskaffet.

84
Intet len, stamhus, fideikommisgods eller andet familiefideikommis kan for fremtiden oprettes.

85
For forsvarsmagten er de i 71, 78 og 79 givne bestemmelser kun anvendelige med de indskrnkninger, der flger af de militre loves forskrifter.

Kapitel IX

86
Valgretsalderen til de kommunale rd og menighedsrdene er den for valg til folketinget til enhver tid gldende. For Frernes og Grnlands vedkommende faststtes valgretsalderen til de kommunale rd og menighedsrdene ved lov eller i henhold til lov.

87
Islandske statsborgere, der i medfr af loven om ophvelse af dansk-islandsk forbundslov m.m. nyder lige ret med danske statsborgere, bevarer de i grundloven hjemlede rettigheder, der er knyttede til dansk indfdsret.

Kapitel X

88
Vedtager folketinget et forslag til en ny grundlovsbestemmelse, og regeringen vil fremme sagen, udskrives nyvalg til folketinget. Vedtages forslaget i undret skikkelse af det efter valget flgende folketing, bliver det inden et halvt r efter den endelige vedtagelse at forelgge folketingsvlgerne til godkendelse eller forkastelse ved direkte afstemning. De nrmere regler for denne afstemning faststtes ved lov. Har et flertal af de i afstemningen deltagende og mindst 40 pct. af samtlige stemmeberettigede afgivet deres stemme for folketingets beslutning, og stadfstes denne af kongen, er den grundlov.

Kapitel XI

89
Denne grundlov trder i kraft straks. Dog vedbliver den i henhold til Danmarks Riges Grundlov af 5. juni 1915 med ndringer af 10 september 1920 senest valgte rigsdag at best, indtil nyvalg har fundet sted i overensstemmelse med reglerne i Kapitel IV. Indtil nyvalg har fundet sted, forbliver de i Danmarks Riges Grundlov af 5. juni 1915 med ndringer af 10. september 1920 for rigsdagen fastsatte bestemmelser i kraft.

Kilde: Indlg i tidligere gstebog p denne website.

Post : Rettelser eller tilfgelser sendes til post [a] grundloven - dk.

# data[].attributes.attachment_link.description
Danmarks Riges Grundlov nr. 169 af 5. juni 1953. Kapitel I 1 Denne grundlov glder for alle dele af Danmarks Rige. 2 Regeringsformen er indskrnket-monarkisk. Kongemagten nedarves til mnd og kvinder efter de i tronflgeloven af 27. marts 1953 fastsatte regler. 3 Den lovgivende magt er hos kongen og folketinget i forening.

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Ytringsfriheden betegnes ofte som én af de fundamentale menneskerettigheder og omfatter tanke-, tale-, trykke- og religionsfrihed. Ytringsfrihed er blevet ét af de mest omdebatterede frihedsbegreber i nyere tid i Danmark (af andre frihedsbegreber kunne nævnes religionsfrihed, forsamlingsfrihed, pressefrihed, kunstnerisk frihed m.m.). Det skyldes ikke mindst religion - og ikke mindst mødet mellem forskellige religioner og samfunds forskellige måder at forvalte religion på. For det synes evident, at den nyere debat om ytringsfrihed udspringer af mødet mellem islam og det danske samfund. Et møde der dels er forårsaget af globaliseringens og IT-kulturens lynhurtige flow af ord, lyd og billeder igennem digitale kanaler, dels af opkomsten af nye muslimske migrantsamfund i Vesteuropa.

Fra de sataniske vers til tegningerne af islams profet Muhammad

Kombinationen af ytringsfrihedsdebat og islam fik sit første tumultariske fødsel med Irans Ayatollah Khomeinis dødsdoms-fatwa over forfatteren Salman Rushdie i 1989. Rushdie havde skrevet en roman, De sataniske vers, der legede med elementer fra islams fortællinger om Muhammads liv, men mange muslimer fandt ligesom Khomeini bogen anstødelig og indirekte også en krænkelse af muslimer verden over. Den debat, som udspillede sig i forbindelse med Rushdie-affæren handlede ikke mindst om kunstnerisk frihed overfor religiøse værdier.

Kombinationen af ytringsfrihedsdebat og islam blev så nærmest genfødt på baggrund af de satiriske tegninger af islams profet Muhammad, som avisen Jyllands-Posten trykte i 2005. Det skete på baggrund af en forudgående debat om selvcensur og berøringsangst overfor dele af det islamisk stof. Forfatteren til den medfølgende artikel skrev:

"Det moderne, sekulære samfund afvises af nogle muslimer. De gør krav på en særstilling, når de insisterer på særlig hensyntagen til egne religiøse følelser. Det er uforeneligt med et verdsligt demokrati og ytringsfrihed, hvor man må være rede til at finde sig i hån, spot og latterliggørelse. Det er bestemt ikke altid pænt at se på, og det betyder ikke, at religiøse følelser for enhver pris skal gøres til grin, men det er underordnet i sammenhængen. Det er således ikke tilfældigt, at folk i totalitære samfund ryger i fængsel for at fortælle vittigheder eller afbilde diktatorer kritisk. Det sker som regel med henvisning til, at det krænker folkets følelser. I Danmark er det ikke kommet så vidt, men de anførte eksempler viser, at vi er på vej ind på en glidebane, hvor ingen kan forudsige, hvad selvcensuren vil ende med.[...] Derfor har Morgenavisen Jyllands-Posten opfordret medlemmer af danske bladtegneres forening til at tegne Muhammed, som de ser ham."

Blasfemi - en gammel dansk lov

Samtidigt var det også klart, at problematikken var pæredansk, for så vidt at sagen ramte direkte ind i en gammel dansk lov om blasfemi. I Den Store Danske Encyklopædi kan vi læse følgende om blasfemien: "blasfemi, (af gr. blasphemia 'bagtalelse', første led af uvis opr., andet led pheme 'ord, rygte'), at spotte eller forhåne troslærdomme eller gudsdyrkelse. Blasfemi straffes efter Straffelovens § 140, hvis spotten/forhånelsen sker offentligt, dvs. til en større kreds af personer, ved et møde eller i et medie."

Selvom blasfemi-paragraffen har rod i gammel dansk lov, der udelukkende gik på beskyttelsen af kristendommens Gud, er tanken om blasfemi ikke fremmed for den islamiske tradition. Særligt krænkelse og spot af Profeten er blevet taget alvorligt og er i klassisk sharia-lov sædvanligvis takseret som grundlag for dødsstraf over blasfemikeren. Flere islamiske lande har i dag dødsstraf for blasfemi. Tanken om dødsstraf for blasfemikeren er historisk set ikke unik for islam, men finder også begrundelse i Bibelen, særligt i Det Gamle Testamente, 3. Mosebog, 24,16: "Den, der bespotter Herrens navn, skal lide døden; hele menigheden skal stene ham."

Danske Lov fra 1683 følger op på den gammeltestamentlige strafudmåling med udskæring af tungen og efterfølgende halshugning, men denne drakoniske straf er for længst afskaffet. Jyllands-Posten blev aldrig dømt efter blasfemiparagraffen, men dilemmaet består hinsides domstolene: hvad vejer tungest, ytringsfrihed eller religiøse følelser og mindretalsrettigheder? Har religiøse samfund et rimeligt krav på respekt og taktfuldhed for deres religion eller skal alt kunne sættes til debat, herunder også at gøres til genstand for grovkornet satire?

Forslag til litteratur

Lisbeth Christoffersen (red.): Gudebilleder, ytringsfrihed og religion i en globaliseret verden. København, Tiderne Skifter, 2006.

Den Store Danske Encyklopædi, der kan tilgås på nettet, rummer mange gode opslag om "frihed", "ytringsfrihed" og "blasfemi".

# data[].attributes.attachment_link.description
Ytringsfriheden betegnes ofte som én af de fundamentale menneskerettigheder og omfatter tanke-, tale-, trykke- og religionsfrihed. Ytringsfrihed er blevet ét af de mest omdebatterede frihedsbegreber i nyere tid i Danmark (af andre frihedsbegreber kunne nævnes religionsfrihed, forsamlingsfrihed, pressefrihed, kunstnerisk frihed m.m.).

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Oversigt (indholdsfortegnelse)

Kapitel 1 Lovens formål og anvendelsesområde

Kapitel 2 Generelle regler om adfærd på markedet

Kapitel 3 Forbrugerbeskyttelse

Kapitel 4 Regler vedrørende erhvervsdrivende

Kapitel 5 Retsmidler og værneting

Kapitel 6 Forbrugerombudsmandens virksomhed

Kapitel 7 Henlæggelsesbeføjelser

Kapitel 8 Retsforfølgning, forbud, påbud og erstatning

Kapitel 9 Ikrafttræden mv.

Bekendtgørelse af lov om markedsføring 1)

Herved bekendtgøres lov nr. 1389 af 21. december 2005 om markedsføring med de ændringer, der følger af § 102 i lov nr. 538 af 8. juni 2006, lov nr. 1547 af 20. december 2006, § 4 i lov nr. 181 af 28. februar 2007, og § 7 i lov nr. 364 af 13. maj 2009.

Lovens formål og anvendelsesområde

God markedsføringsskik

§ 1. Erhvervsdrivende omfattet af denne lov skal udvise god markedsføringsskik under hensyntagen til forbrugerne, erhvervsdrivende og almene samfundsinteresser.

Stk. 2. Markedsføring, der angår forbrugernes økonomiske interesser, må ikke være egnet til mærkbart at forvride deres økonomiske adfærd.

Anvendelsesområde

§ 2. Loven finder anvendelse på privat erhvervsvirksomhed samt på offentlig virksomhed, i det omfang der udbydes varer og tjenesteydelser på markedet.

Stk. 2. §§ 1 og 3, § 12 a, § 13, stk. 3 og stk. 6, nr. 1, finder ikke anvendelse på finansielle virksomheder, i det omfang økonomi- og erhvervsministeren har udstedt regler på det pågældende område.

Stk. 3. § 13, stk. 2 og 4, og §§ 15 og 16 finder ikke anvendelse på finansielle virksomheder.

Generelle regler om adfærd på markedet

Vildledende og utilbørlig markedsføring

§ 3. Erhvervsdrivende må ikke anvende vildledende eller urigtige angivelser eller udelade væsentlige informationer, såfremt dette er egnet til mærkbart at forvride forbrugernes eller andre erhvervsdrivendes økonomiske adfærd på markedet.

Stk. 2. Markedsføring som i sit indhold, sin form eller den anvendte fremgangsmåde er vildledende, aggressiv eller udsætter forbrugerne eller erhvervsdrivende for en utilbørlig påvirkning, og som er egnet til mærkbart at forvride disses økonomiske adfærd, er ikke tilladt.

Stk. 3. Rigtigheden af angivelser om faktiske forhold skal kunne dokumenteres.

Stk. 4. Økonomi- og erhvervsministeren fastsætter nærmere regler for specifikke former for markedsføring, som i medfør af EU-regulering under alle omstændigheder anses for at være urimelige i forbrugerforhold.

Reklameidentifikation

§ 4. En reklame skal fremstå således, at den klart vil blive opfattet som en reklame uanset dens form og uanset, i hvilket medium den bringes.

Sammenlignende reklame

§ 5. Sammenlignende reklame omfatter enhver reklame, som direkte eller indirekte henviser til en konkurrent eller til varer eller tjenesteydelser, som udbydes af en konkurrent.

Stk. 2. Sammenlignende reklame, jf. stk. 1, er tilladt efter denne lov, når sammenligningen

1) ikke er vildledende,

2) angår varer eller tjenesteydelser, der opfylder samme behov eller tjener samme formål,

3) er objektiv og sammenligner en eller flere konkrete og relevante egenskaber, der kan dokumenteres, og som er repræsentative for disse varer eller tjenesteydelser, herunder prisen,

4) ikke skaber forveksling på markedet mellem annoncøren og en konkurrent eller mellem annoncørens og en konkurrents varemærker, firmanavne, andre karakteristiske kendetegn, varer eller tjenesteydelser,

5) ikke miskrediterer eller nedvurderer en konkurrents varemærker, firmanavne, andre karakteristiske kendetegn, varer, tjenesteydelser, aktiviteter eller øvrige forhold,

6) for produkter med oprindelsesbetegnelse i hvert enkelt tilfælde vedrører produkter med samme betegnelse,

7) ikke drager utilbørlig fordel af den anseelse, der er knyttet til en konkurrents varemærke, firmanavn eller andre karakteristiske kendetegn, eller af konkurrerende produkters oprindelsesbetegnelser og

8) ikke fremstiller en vare eller tjenesteydelse som en imitation eller en kopi af en vare eller tjenesteydelse, der er dækket af et beskyttet varemærke eller firmanavn.

Uanmodet henvendelse til bestemte aftagere

§ 6. En erhvervsdrivende må ikke rette henvendelse til nogen ved brug af elektronisk post, et automatisk opkaldssystem eller telefax med henblik på afsætning af varer, fast ejendom og andre formuegoder samt arbejds- og tjenesteydelser, medmindre den pågældende forudgående har anmodet om det.

Stk. 2. Uanset stk. 1 kan en erhvervsdrivende, der fra en kunde har modtaget dennes elektroniske adresse i forbindelse med salg af en vare eller en tjenesteydelse, markedsføre egne tilsvarende produkter eller tjenesteydelser til kunden via elektronisk post. Dette forudsætter dog, at kunden har mulighed for let og gebyrfrit at frabede sig dette både i forbindelse med afgivelsen af adressen til den erhvervsdrivende og ved efterfølgende henvendelser.

Stk. 3. En erhvervsdrivende må ikke rette henvendelse til en bestemt fysisk person ved brug af andre midler til fjernkommunikation med henblik på afsætning som nævnt i stk. 1, hvis den pågældende over for den erhvervsdrivende har frabedt sig dette, hvis det fremgår af en fortegnelse, som udarbejdes af Det Centrale Personregister (CPR) hvert kvartal, at den pågældende har frabedt sig henvendelser, der sker i sådant markedsføringsøjemed, eller hvis den erhvervsdrivende ved undersøgelse i CPR er blevet bekendt med, at den pågældende har frabedt sig sådanne henvendelser. Ved telefonisk henvendelse til forbrugere gælder endvidere reglerne om uanmodet henvendelse i lov om visse forbrugeraftaler.

Stk. 4. Stk. 3 gælder ikke, hvis den pågældende person forudgående har anmodet om henvendelsen fra den erhvervsdrivende.

Stk. 5. Første gang en erhvervsdrivende retter henvendelse som nævnt i stk. 3 til en bestemt fysisk person, der ikke er anført i fortegnelsen fra CPR, skal den erhvervsdrivende tydeligt og på en forståelig måde oplyse om retten til at frabede sig henvendelser som nævnt i stk. 3 fra den erhvervsdrivende. Den pågældende skal samtidig gives adgang til på en nem måde at frabede sig sådanne henvendelser.

Stk. 6. Der må ikke kræves betaling for at modtage eller notere meddelelser om, at en anmodning efter stk. 1 tilbagekaldes, eller at henvendelser som nævnt i stk. 3 frabedes.

Stk. 7. Økonomi- og erhvervsministeren kan fastsætte nærmere regler om den erhvervsdrivendes informationspligt efter stk. 5 og om pligten til at give adgang til at frabede sig henvendelser som nævnt i stk. 3.

Vejledning

§ 7. Ved tilbuds afgivelse, ved indgåelse af aftale eller efter omstændighederne på leveringstidspunktet skal der gives en efter formuegodets eller ydelsens art forsvarlig vejledning, når denne er af betydning for bedømmelsen af godets eller ydelsens karakter eller egenskaber, herunder især brugsegenskaber, holdbarhed, farlighed og vedligeholdelsesmulighed.

§ 7a. Økonomi- og erhvervsministeren fastsætter nærmere regler med henblik på at opfylde de bestemmelser i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv om tjenesteydelser i det indre marked, som vedrører tjenesteyderes forpligtelse til at give oplysninger til tjenestemodtagere.

Forbrugerbeskyttelse

Markedsføring rettet mod børn og unge

§ 8. Markedsføring rettet mod børn og unge skal være udformet med særlig hensyntagen til børn og unges naturlige godtroenhed og manglende erfaring og kritiske sans, som bevirker, at de er lette at påvirke og nemme at præge.

Stk. 2. Markedsføring rettet mod børn og unge må ikke direkte eller indirekte opfordre til vold, anvendelse af rusmidler, herunder alkohol, eller anden farlig eller hensynsløs adfærd eller på utilbørlig måde benytte sig af vold, frygt eller overtro som virkemidler.

Salgsfremmende foranstaltninger

§ 9. En salgsfremmende foranstaltning skal markedsføres således, at tilbudsbetingelserne er klare og let tilgængelige for forbrugeren og værdien af eventuelle tillægsydelser klart er oplyst.

Stk. 2. Tilbyder en erhvervsdrivende en vare eller tjenesteydelse til en bestemt pris, og har den erhvervsdrivende rimelig grund til at antage, at denne ikke vil være i stand til at imødekomme efterspørgslen i en mængde, som er rimelig i forhold til tilbuddet og omfanget af dets markedsføring, skal den erhvervsdrivende tage et klart forbehold herom i markedsføringen.

Rabatkuponer og -mærker

§ 10. Der må ikke gives rabat eller anden ydelse ved brug af mærker, kuponer el.lign., der er stillet til rådighed af erhvervsdrivende forud for køb af en vare eller ved udførelsen af en tjenesteydelse. 1. pkt. finder ikke anvendelse på tjenesteydere, som er etableret i et andet EU/EØS-land, og som midlertidigt leverer tjenesteydelser i Danmark, såfremt indløsningen af rabatkuponen sker uden for Danmark.

Stk. 2. Erhvervsdrivende må dog ved salg af en vare eller udførelsen af en tjenesteydelse give rabat eller anden ydelse i form af mærker, kuponer el.lign. til senere indløsning, såfremt hvert enkelt mærke på tydelig måde er forsynet med udstederens navn eller firma med angivelse af en værdi i dansk mønt. Rabatmærkeudstederen skal indløse mærket til en værdi, når mærker til et beløb, hvis størrelse fastsættes af økonomi- og erhvervsministeren, kræves indløst.

Lodtrækning og præmiekonkurrencer

§ 11. Afsætning til forbrugerne af formuegoder eller tjenesteydelser må ikke søges fremmet af mulighed for gevinst ved deltagelse i lodtrækninger, præmiekonkurrencer eller anden form for foranstaltning, hvis udfald beror helt eller delvis på tilfældet, såfremt deltagelsen er betinget af køb.

Stk. 2. Bestemmelsen i stk. 1 gælder ikke, dersom den enkelte gevinsts størrelse og den samlede gevinstværdi ligger inden for beløbsgrænser, som fastsættes af økonomi- og erhvervsministeren. Beløbsgrænserne kan fastsættes efter produkttype og modtagerkreds.

Stk. 3. Udgiveren af et periodisk skrift kan foranstalte lodtrækning til fordeling af gevinster i forbindelse med løsning af præmiekonkurrencer.

Stk. 4. Bestemmelsen i stk. 1 finder ikke anvendelse på tjenesteydere, som er etableret i et andet EU/EØS-land, og som midlertidigt leverer tjenester i Danmark, såfremt udtrækningen og præmieindløsningen i forbindelse med konkurrencen finder sted uden for Danmark.

§ 12. Over for forbrugere må erklæring om ydelse af garanti el.lign. kun anvendes, såfremt erklæringen giver modtageren en væsentlig bedre retsstilling end den, modtageren har efter lovgivningen.

Stk. 2. Ydes der garanti, skal den erhvervsdrivende på klar og tydelig måde informere forbrugeren om dens indhold og give de oplysninger, der er nødvendige for at gøre garantien gældende. Endvidere skal den erhvervsdrivende på en klar og tydelig måde oplyse, at forbrugerens ufravigelige rettigheder efter lovgivningen ikke berøres af garantien. Efter anmodning skal den erhvervsdrivende udlevere garantien skriftligt. Skriftlige garantier skal være affattet på dansk.

Købsopfordring

§ 12a. Ved en opfordring til køb rettet mod forbrugerne skal en erhvervsdrivende give følgende oplysninger, medmindre de allerede fremgår tydeligt af sammenhængen:

1) Varens eller tjenesteydelsens væsentligste karakteristika,

2) den erhvervsdrivendes adresse og navn,

3) forhold vedrørende betaling, levering og gennemførelse af aftalen, i det omfang disse forhold afviger fra, hvad der er sædvanligt i branchen,

4) den erhvervsdrivendes fremgangsmåde i forbindelse med klagesagsbehandling, i det omfang den afviger fra, hvad der er sædvanligt i branchen,

5) fortrydelsesret, afbestillingsret eller returret, hvis forbrugeren har en sådan ret, samt

6) prisen inklusive afgifter.

Stk. 2. Medfører varens eller tjenesteydelsens art, at prisen ikke med rimelighed kan beregnes på forhånd, angives den måde, hvorpå prisen beregnes. Hvor det er relevant, angives alle yderligere omkostninger vedrørende fragt, levering eller porto eller, hvis disse oplysninger ikke med rimelighed kan beregnes på forhånd, oplysning om, at disse omkostninger kan forekomme.

Stk. 3. Ved en opfordring til køb forstås en kommerciel kommunikation, hvori produktets karakteristika og pris er angivet på en måde, som er passende i forhold til det anvendte kommercielle kommunikationsmiddel, og hvorved forbrugeren sættes i stand til at foretage et køb.

Prisoplysninger

§ 13. Ved erhvervsmæssigt udbud af varer til forbrugerne, dog ikke salg af varer ved auktionssalg, skal der ved mærkning, skiltning eller på anden måde tydeligt oplyses om den samlede pris for varen inklusive gebyrer, omkostninger, moms og alle andre afgifter. Afgifter eller omkostninger, som den erhvervsdrivende ikke er forpligtet til at opkræve direkte hos forbrugerne, er ikke omfattet af 1. pkt., men skal oplyses særskilt. Hvor varer udbydes elektronisk til forbrugerne med mulighed for bestilling, finder 1. og 2. pkt. tilsvarende anvendelse.

Stk. 2. Stk. 1, 1. og 2. pkt., finder tilsvarende anvendelse ved erhvervsmæssigt udbud af tjenesteydelser til forbrugerne fra fast forretningssted, samt når tjenesteydelsen udbydes elektronisk til forbrugerne med mulighed for bestilling. Hvor det ikke er muligt at oplyse den samlede pris for tjenesteydelsen, skal grundlaget for beregningen af prisen oplyses, såfremt dette vil gøre det muligt for forbrugerne selv at beregne den endelige pris. Er det på grund af mængden af udbudte tjenesteydelser ikke muligt at angive prisen eller beregningsgrundlaget for dem alle, skal prisen eller beregningsgrundlaget anføres for et relevant og repræsentativt udvalg.

Stk. 3. Når der ved annoncering eller på anden måde i markedsføringsmateriale oplyses om prisen for varer eller tjenesteydelser, skal oplysningerne opfylde kravene i stk. 1 eller 2, § 14 samt de i medfør af stk. 6 fastsatte regler. Såfremt en fabrikant, importør eller grossist i annoncer, i reklamer eller på anden måde foreslår en pris for videresalg til forbrugerne, skal det udtrykkeligt angives, at prisen er vejledende. 1. pkt. finder tilsvarende anvendelse for mundtlige prisoplysninger.

Stk. 4. Når en tjenesteydelse er udført efter regning, skal der på forbrugerens begæring tilstilles denne en specificeret regning, der sætter forbrugeren i stand til at kontrollere prisen for de varer og tjenesteydelser, der indgår i ydelsen.

Stk. 5. Ved et gebyr forstås en betaling for en særlig tjeneste, funktion eller ydelse, som knytter sig til købet af en vare eller tjenesteydelse, og som ikke har karakter af betaling for en selvstændig ydelse.

Stk. 6. Økonomi- og erhvervsministeren kan efter forhandling med vedkommende minister samt repræsentanter for forbrugerne og relevante erhvervsorganisationer fastsætte regler om

1) særregler om og undtagelser fra stk. 1-4, herunder regler om oplysninger i forbindelse med ydelse af kredit,

2) fremgangsmåden ved meddelelse af prisoplysninger og om begrænsning i mængden af oplysninger, der gives,

3) at der på samme måde som efter stk. 1 skal oplyses om varens pris pr. måleenhed og om anvendelse af måleenhed for de enkelte varegrupper, og

4) at færdigpakkede detailsalgsvarer skal forsynes med oplysning om pakningens nettomængde.

§ 14. Såfremt varerne udbydes erhvervsmæssigt til forbrugerne med oplysning om omkostninger ved at erhverve dem ved kreditkøb, skal der på samme måde som anført i § 13, stk. 1, gives oplysning om

1) kontantprisen,

2) kreditomkostningerne angivet som et beløb og

3) de årlige omkostninger i procent for kreditten. De årlige omkostninger i procent skal gives på en lige så fremtrædende måde som de øvrige kreditoplysninger.

Stk. 2. Ved beregning af kreditomkostningerne efter stk. 1, nr. 2, og de årlige omkostninger i procent efter stk. 1, nr. 3, finder kapitel 2 i lov om kreditaftaler anvendelse.

Stk. 3. Oplysninger efter stk. 1 kan gives i form af et repræsentativt eksempel, hvis dette er den eneste hensigtsmæssige fremgangsmåde.

Stk. 4. Stk. 1-3 finder tilsvarende anvendelse, såfremt varerne udbydes elektronisk til forbrugerne med mulighed for bestilling.

§ 15. Såfremt størrelsen eller opkrævningen af et gebyr, jf. § 13, stk. 5, der ikke er reguleret ved lov, i et løbende kontraktforhold kan ændres til ugunst for forbrugeren, skal betingelserne herfor være klart fremhævet i kontrakten.

Stk. 2. Ændring af gebyrer eller opkrævning af nye gebyrer i et løbende kontraktforhold skal altid varsles med en rimelig frist, inden de får virkning for forbrugeren.

Stk. 3. Er gebyrændringen væsentlig, eller opkræves et nyt gebyr, skal varslingen ske til forbrugeren ved individuel kommunikation, inden ændringen får virkning. Såfremt forbrugeren har ret til at opsige aftalen, skal dette fremgå af varslingen, samt under hvilke betingelser forbrugeren kan opsige aftalen.

Organiseret rabat

§ 16. Erhvervsdrivende, som yder organiseret rabat i form af rabat eller anden særlig fordel til medlemmer af foreninger eller organisationer eller til bestemte persongrupper vedrørende varer eller tjenesteydelser omfattet af § 13, stk. 2, skal ved tydelig skiltning ved samtlige indgangsdøre til forretningslokalet oplyse, hvilke grupper der modtager organiseret rabat, samt størrelsen heraf.

Stk. 2. Den erhvervsdrivende skal efter anmodning forevise en liste over de varer og tjenesteydelser, der er omfattet af den organiserede rabat, samt over rabattens størrelse.

Stk. 3. Ved fjernsalg skal de i stk. 1 nævnte oplysninger gives i forbindelse med prisoplysning, mens de i stk. 2 nævnte oplysninger skal gives efter anmodning.

Stk. 4. Bestemmelserne i stk. 1-3 gælder ikke for organiseret rabat, der gives som led i et ansættelsesforhold til rabatgiveren.

Stk. 5. Økonomi- og erhvervsministeren kan efter forhandling med vedkommende minister samt repræsentanter for forbrugerne og relevante erhvervsorganisationer fastsætte regler om skiltningens udformning og indhold samt om, at en tjenesteyder, som ikke er omfattet af § 13, stk. 2, skal give oplysning om, at vedkommende yder organiseret rabat.

Mærkning og emballering

§ 17. Økonomi- og erhvervsministeren kan efter forhandling med repræsentanter for forbrugerne og relevante erhvervsorganisationer fastsætte bestemmelser om, at bestemte varer, som udbydes erhvervsmæssigt til forbrugerne, kun må sælges eller udbydes til salg med angivelse af, om varen er dansk eller udenlandsk, eller dens frembringelses- eller oprindelsessted. Ministeren kan nærmere fastsætte, på hvilken måde de pågældende angivelser skal anbringes, samt hvad der i hvert tilfælde skal forstås ved varens frembringelses- eller oprindelsessted.

Stk. 2. Økonomi- og erhvervsministeren kan efter forhandling med repræsentanter for forbrugerne og relevante erhvervsorganisationer fastsætte bestemmelser om,

1) at bestemte varebetegnelser eller symboler er forbeholdt eller skal benyttes for varer, der opfylder visse nærmere angivne betingelser, og

2) at bestemte varer kun må sælges eller udbydes til salg, såfremt varerne eller deres indpakning på nærmere af ministeren foreskreven måde er forsynet med oplysning om varernes indhold og sammensætning, holdbarhed, behandlingsmåde og egenskaber i øvrigt.

Regler vedrørende erhvervsdrivende

Forretningskendetegn

§ 18. Erhvervsdrivende må ikke benytte forretningskendetegn og lign., der ikke tilkommer dem, eller benytte egne kendetegn på en måde, der er egnet til at fremkalde forveksling med andres.

Erhvervshemmeligheder og tekniske tegninger

§ 19. Den, der er i tjeneste- eller samarbejdsforhold til en virksomhed eller udfører et hverv for denne, må ikke på utilbørlig måde skaffe sig eller forsøge at skaffe sig kendskab til eller rådighed over virksomhedens erhvervshemmeligheder.

Stk. 2. Har den pågældende fået kendskab til eller fået rådighed over virksomhedens erhvervshemmeligheder på retmæssig måde, må den pågældende ikke ubeføjet viderebringe eller benytte sådanne hemmeligheder. Forbuddet vedvarer i 3 år efter tjenesteforholdets, samarbejdsforholdets eller hvervets ophør.

Stk. 3. Reglerne i stk. 1 og 2 finder tilsvarende anvendelse på andre personer, der har lovlig adgang til virksomheden.

Stk. 4. Den, der i anledning af udførelsen af arbejde eller i øvrigt i erhvervsøjemed er blevet betroet tekniske tegninger, beskrivelser, opskrifter, modeller el.lign., må ikke ubeføjet benytte sådant materiale eller sætte andre i stand hertil.

Stk. 5. Erhvervsdrivende må ikke benytte en erhvervshemmelighed, såfremt kendskab til eller rådighed over den er opnået i strid med de ovenfor nævnte bestemmelser.

Retsmidler og værneting

Retsmidler

§ 20. Handlinger i strid med loven kan forbydes ved dom. I forbindelse hermed eller senere kan der ved dom gives sådanne påbud, som må anses for nødvendige for at sikre

1) forbuddets overholdelse, herunder ved bestemmelse om, at aftaler, som indgås i strid med et forbud, er ugyldige, og

2) genoprettelse af den forud for den ulovlige handling eksisterende tilstand, herunder om tilintetgørelse eller tilbagekaldelse af produkter og om udsendelse af oplysninger eller berigtigelse af angivelser.

Stk. 2. Handlinger i strid med loven pådrager erstatningsansvar i overensstemmelse med dansk rets almindelige regler.

Stk. 3. Den, der krænker eller uberettiget udnytter en andens ret i strid med denne lov, skal betale et rimeligt vederlag herfor.

Stk. 4. Foreligger der hverken forsæt eller uagtsomhed, skal den, der har krænket eller udnyttet en ret i strid med denne lov, betale et vederlag efter stk. 3, i det omfang det skønnes rimeligt.

Sø- og Handelsretten

§ 21. (Ophævet)

Forbrugerombudsmandens virksomhed

Forbrugerombudsmanden

§ 22. Forbrugerombudsmanden fører tilsyn med, at loven og de i medfør af loven udstedte bekendtgørelser overholdes, navnlig ud fra hensynet til forbrugerne.

Stk. 2. Forbrugerombudsmanden kan kræve meddelt alle oplysninger, som skønnes nødvendige for dennes virksomhed, herunder til afgørelse af, om et forhold falder ind under lovens bestemmelser. Oplysningerne kan kræves meddelt inden for en kort frist, når det gælder sammenlignende reklame, eller når det efter omstændighederne skønnes påkrævet.

Stk. 3. Forbrugerombudsmanden udnævnes af økonomi- og erhvervsministeren for et tidsrum af 6 år og kan kun afskediges uden ansøgning, såfremt afskeden er begrundet i helbredsmæssige årsager, eller såfremt den pågældende som følge af strafbart forhold, tjenesteforseelse eller mislighed er uskikket til at forblive i stillingen. Ansættelsen ophører automatisk ved udgangen af den måned, hvori den pågældende fylder 70 år. Forlængelse eller genansættelse kan ikke finde sted. Forbrugerombudsmanden skal opfylde de almindelige betingelser for at blive dommer.

Stk. 4. Forbrugerombudsmandens afgørelser efter denne lov kan ikke indbringes for anden administrativ myndighed.

Stk. 5. Økonomi- og erhvervsministeren fastsætter nærmere regler om Forbrugerombudsmandens virksomhed.

Kontrolundersøgelser på stedet

§ 22a. Forbrugerombudsmanden kan foretage kontrolundersøgelser til brug for behandling af klager, der er oversendt fra håndhævelsesmyndigheder i andre EU-lande i medfør af forordning (EF) 2006/2004 om forbrugerbeskyttelsessamarbejde, og som vedrører overtrædelser af direktiver, for hvilke Forbrugerombudsmanden er udpeget som kompetent myndighed.

Stk. 2. Forbrugerombudsmandens kontrolundersøgelser kan kun finde sted efter indhentet retskendelse.

Stk. 3. Adgangen til kontrolundersøgelser indebærer, at Forbrugerombudsmanden får adgang til en virksomheds lokaler og transportmidler med henblik på dér at gøre sig bekendt med og tage kopi af enhver oplysning, herunder markedsføringsmateriale, regnskaber og andre forretningspapirer, uanset informationsmedium. Forbrugerombudsmanden kan kræve mundtlige forklaringer om faktiske forhold i forbindelse med kontrolundersøgelsen.

Stk. 4. Hvor en virksomheds oplysninger opbevares hos eller behandles af en ekstern databehandler, kan Forbrugerombudsmanden få adgang til den eksterne databehandlers lokaler med henblik på dér at gøre sig bekendt med og tage kopi af oplysningerne, jf. stk. 3. Adgangen forudsætter, at det ikke er muligt for Forbrugerombudsmanden at få adgang til de pågældende oplysninger direkte fra den virksomhed, som er genstand for kontrolundersøgelsen.

Stk. 5. Hvis virksomhedens forhold gør, at det ikke er muligt for Forbrugerombudsmanden samme dag, som kontrolundersøgelsen foretages, at få adgang til eller tage kopi af oplysningerne, jf. stk. 3 og 4, kan Forbrugerombudsmanden forsegle de relevante forretningslokaler og oplysninger i op til 72 timer.

Stk. 6. Under samme betingelser som i stk. 5 kan Forbrugerombudsmanden medtage oplysninger med henblik på kopiering. Det af Forbrugerombudsmanden medtagne materiale skal sammen med et sæt kopier af de oplysninger, som Forbrugerombudsmanden har taget til brug for en nærmere gennemgang, tilbageleveres til virksomheden senest 3 hverdage efter kontrolundersøgelsen.

Stk. 7. Politiet yder bistand ved udøvelsen af beføjelserne efter stk. 3-6. Økonomi- og erhvervsministeren kan efter forhandling med justitsministeren fastsætte nærmere regler herom.

Stk. 8. Kapitel 2 og 3 i lov om retssikkerhed ved forvaltningens anvendelse af tvangsindgreb og oplysningspligter finder anvendelse ved kontrolundersøgelser efter denne bestemmelse.

Forhandlingsprincippet

§ 23. Forbrugerombudsmanden skal ved forhandling søge at påvirke de erhvervsdrivende til at handle i overensstemmelse med principperne for god markedsføringsskik og til at overholde loven i øvrigt.

Stk. 2. Tilsidesætter en erhvervsdrivende et tilsagn, der er afgivet over for Forbrugerombudsmanden efter forhandling i henhold til stk. 1, kan Forbrugerombudsmanden meddele den erhvervsdrivende sådanne påbud, som må anses nødvendige for at sikre tilsagnets overholdelse.

Retningslinjer

§ 24. Forbrugerombudsmanden søger efter forhandling med repræsentanter for forbrugerne og de relevante erhvervsorganisationer at påvirke de erhvervsdrivendes adfærd gennem udarbejdelse og offentliggørelse af retningslinjer for markedsføring på nærmere angivne områder, der må anses for væsentlige, navnlig ud fra hensynet til forbrugerne.

Stk. 2. Forbrugerombudsmanden kan uanset stk. 1 ikke udstede retningslinjer, der alene retter sig mod virksomheder omfattet af lov om finansiel virksomhed.

Forhåndsbesked

§ 25. Forbrugerombudsmanden afgiver på begæring udtalelse om sit syn på lovligheden af påtænkte markedsføringsforanstaltninger, medmindre en stillingtagen giver anledning til særlig tvivl eller der i øvrigt foreligger særlige omstændigheder. En forhåndsbesked indebærer ikke en egentlig stillingtagen til lovligheden af vedkommende foranstaltning.

Stk. 2. Når Forbrugerombudsmanden har afgivet en forhåndsbesked til en erhvervsdrivende om, at en påtænkt foranstaltning efter Forbrugerombudsmandens opfattelse vil være lovlig, kan Forbrugerombudsmanden ikke på eget initiativ over for den erhvervsdrivende gribe ind i anledning af en foranstaltning, som er dækket af forhåndsbeskeden og iværksat inden rimelig tid efter dennes afgivelse.

Stk. 3. Økonomi- og erhvervsministeren kan fastsætte nærmere regler om gebyr for forhåndsbesked.

Henlæggelsesbeføjelser

§ 26. Økonomi- og erhvervsministeren kan henlægge sine beføjelser efter loven til en myndighed under ministeriet. Dette gælder ikke for beføjelser i henhold til § 22, stk. 5. Henlægger ministeren sine beføjelser til en myndighed under ministeriet, kan ministeren fastsætte regler om klageadgangen, herunder at klager ikke kan indbringes for anden administrativ myndighed.

Retsforfølgning, forbud, påbud og erstatning

Retsforfølgning mv.

§ 27. Enhver med en retlig interesse deri kan anlægge sag om forbud, påbud, erstatning og vederlag efter § 20. Forbrugerombudsmanden kan anlægge sag om forbud og påbud efter § 20, stk. 1.

Stk. 2. Forbrugerombudsmanden kan meddele påbud, hvis en handling klart er i strid med loven og ikke kan ændres ved forhandling.

Stk. 3. Et påbud kan af den, påbuddet retter sig mod, forlanges indbragt for domstolene. Anmodning herom skal fremsættes skriftligt over for Forbrugerombudsmanden inden 4 uger efter, at påbuddet er meddelt den pågældende. Forbrugerombudsmanden skal inden 1 uge efter modtagelse af anmodningen indbringe sagen for retten i den borgerlige retsplejes former.

Stk. 4. Anmodning efter stk. 3 har ikke opsættende virkning, men retten kan ved kendelse bestemme, at den pågældende under sagens behandling kan fortsætte den handling, påbuddet angår.

Stk. 5. Ankes en dom, hvorved et påbud ikke findes lovligt, kan den ret, der har afsagt dommen, eller den ret, hvortil sagen er indbragt, bestemme, at den pågældende ikke under ankesagen må udøve den handling, påbuddet angår.

Stk. 6. Rejses tiltale for overtrædelse af loven, overlades udførelsen af tiltalen til Forbrugerombudsmanden, såfremt denne begærer dette.

Erstatningssøgsmål

§ 28. Dersom en flerhed af forbrugere i forbindelse med overtrædelse af bestemmelserne i denne lov har ensartede krav på erstatning, kan Forbrugerombudsmanden på begæring indtale kravene under ét.

Stk. 2. Forbrugerombudsmanden kan udpeges som grupperepræsentant i et gruppesøgsmål, jf. retsplejelovens kapitel 23 a.

Foreløbigt forbud

§ 29. Forbrugerombudsmanden kan, når der er øjensynlig fare for, at formålet med et forbud som nævnt i § 20, stk. 1, vil forspildes, hvis rettens afgørelse skal afventes, nedlægge foreløbigt forbud. Sag til stadfæstelse af forbuddet skal anlægges senest næste hverdag. Reglerne i retsplejelovens § 642, nr. 2, § 643, § 645, stk. 1-3, og § 651 finder tilsvarende anvendelse, og reglerne i §§ 636 og 638 og § 648, stk. 2, finder anvendelse med de fornødne lempelser.

Stk. 2. Såfremt sag til stadfæstelse af et forbud efter stk. 1 ikke kan afgøres ved dom senest 5 hverdage efter sagens anlæg, kan retten under sagens forberedelse inden udløbet af den nævnte frist ved kendelse bestemme, at forbuddet fortsat skal stå ved magt. Retten giver, forinden sådan afgørelse træffes, så vidt muligt parterne adgang til at udtale sig. Stadfæstes forbuddet ikke inden fristens udløb, er det bortfaldet.

Straf og påtale

§ 30. Tilsidesættelse af et af retten nedlagt forbud eller påbud eller et af Forbrugerombudsmanden i henhold til § 23, stk. 2, eller § 27, stk. 2, meddelt påbud straffes med bøde eller fængsel i op til 4 måneder. Tilsidesættelse af et påbud om at tilbagebetale en modtaget pengeydelse straffes dog ikke.

Stk. 2. Den, som undlader at meddele oplysninger, der afkræves efter § 22, stk. 2, eller § 22 a, stk. 3, 2. pkt., eller som i forhold, der omfattes af loven, meddeler Forbrugerombudsmanden urigtige eller vildledende oplysninger, straffes med bøde, medmindre højere straf er forskyldt efter anden lovgivning.

Stk. 3. Overtrædelse af bestemmelserne i § 3, stk. 1 og 2, §§ 4-6, § 8, stk. 2, §§ 9-11, § 12 a, stk. 1 og 2, § 13, stk. 1-4, § 14, § 15, stk. 3, § 16, stk. 1-4, og forsætlig overtrædelse af § 18 straffes med bøde, medmindre højere straf er forskyldt efter anden lovgivning. Overtrædelse af § 3, stk. 2, der består i skadelig omtale af en anden erhvervsdrivende eller af forhold, der på særlig måde angår den pågældende, og overtrædelse af § 5 er undergivet privat påtale.

Stk. 4. Overtrædelse af § 19 straffes med bøde eller fængsel i indtil 1 år og 6 måneder, medmindre højere straf er forskyldt efter straffelovens § 299 a. Påtale finder kun sted efter den forurettedes begæring.

Stk. 5. I regler, der udstedes i medfør af loven, kan der fastsættes straf af bøde for overtrædelse af bestemmelser i reglerne.

Stk. 6. Der kan pålægges selskaber m.v. (juridiske personer) strafansvar efter reglerne i straffelovens 5. kapitel.

§ 31. (Udeladt).

Ikrafttræden mv.

Ikrafttræden

§ 32. Loven træder i kraft den 1. juli 2006. Dog træder § 9 først i kraft den 1. januar 2007.

Stk. 2. Den 1. juli 2006 ophæves med de i stk. 3 nævnte undtagelser lov om markedsføring, jf. lovbekendtgørelse nr. 699 af 17. juli 2000, samt lov om mærkning og skiltning med pris m.v., jf. lovbekendtgørelse nr. 209 af 28. marts 2000.

Stk. 3. I lov om markedsføring, jf. lovbekendtgørelse nr. 699 af 17. juli 2000, forbliver §§ 6 og 7 samt § 22, stk. 3 og 6, for så vidt angår overtrædelser af §§ 6 og 7, i kraft indtil den 1. januar 2007. Endvidere opretholdes § 23 i lov om markedsføring, jf. lovbekendtgørelse nr. 699 af 17. juli 2000, som ophævet ved § 9 i lov nr. 554 af 24. juni 2005, indtil den 1. juli 2007.

Stk. 4. Regler udstedt eller opretholdt i medfør af lov om markedsføring, jf. lovbekendtgørelse nr. 699 af 17. juli 2000, og lov om mærkning og skiltning med pris m.v., jf. lovbekendtgørelse nr. 209 af 28. marts 2000, opretholdes, indtil de ophæves eller afløses af bestemmelser udstedt i medfør af denne lov. Overtrædelser af reglerne straffes med bøde efter de hidtidige regler.

Færøerne og Grønland

§ 33. Loven gælder ikke for Færøerne og Grønland

Lov nr. 538 af 8. juni 2006 indeholder følgende ikrafttrædelsesbestemmelse:

§ 105

Loven træder i kraft den 1. januar 2007, jf. dog stk. 2-22 og § 106.

Lov nr. 1547 af 20. december 2006 indeholder følgende ikrafttrædelsesbestemmelse:

§ 2

Loven træder i kraft den 1. december 2007. Dog træder § 1, nr. 9 og 10, i kraft den 29. december 2006.

Lov nr. 181 af 28. februar 2007 indeholder følgende ikrafttrædelsesbestemmelse:

§ 8

Loven træder i kraft den 1. januar 2008.

Lov nr. 364 af 13. maj 2009 indeholder følgende ikrafttrædelsesbestemmelse:

§ 9

Lovens §§ 1-7 og § 8, nr. 5-13, træder i kraft den 28. december 2009.

Økonomi- og Erhvervsministeriet, den 31. august 2009

Lene Espersen

/ Tanja Franck

1) Loven indeholder bestemmelser, som gennemfører dele af Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2005/29/EF af 11. maj 2005 om virksomheders urimelige handelspraksis over for forbrugerne på det indre marked og om ændring af Rådets direktiv 84/450/EØF og Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 97/7/EF, 98/27/EF og 2002/65/EF og Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 2006/2004 (direktivet om urimelig handelspraksis) (EU-Tidende 2005 nr. L 149, s. 22-39) samt dele af Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2006/123/EF af 12. december 2006 om tjenesteydelser i det indre marked (servicedirektivet) (EU-Tidende 2006 nr. L 376, s. 36.

# data[].attributes.attachment_link.title
Markedsføringsloven - Bekendtgørelse af lov om markedsføring - retsinformation.dk

# data[].attributes.attachment_link.description
Oversigt (indholdsfortegnelse) Kapitel 1 Lovens formål og anvendelsesområde Kapitel 2 Generelle regler om adfærd på markedet Kapitel 3 Forbrugerbeskyttelse Kapitel 4 Regler vedrørende erhvervsdrivende Kapitel 5 Retsmidler og værneting Kapitel 6 Forbrugerombudsmandens virksomhed Kapitel 7 Henlæggelsesbeføjelser Kapitel 8 Retsforfølgning, forbud, påbud og erstatning Kapitel 9 Ikrafttræden mv.

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Blasfemiparagraffen blev indført i 1866, men har kun sjældent været taget i brug. Blot to gange har den ført en dom med sig, senest i 1946, og et stigende antal kritikkere både i samfundet og i det politiske system ønsker den afskaffet

Blasfemiparagraffen er paragraf 140 i straffeloven. Ordret lyder den:

"Den, der offentlig driver spot med eller forhåner noget her i landet lovligt bestående religionssamfunds troslærdomme eller gudsdyrkelse, straffes med bøde eller fængsel indtil 4 måneder."

Den blev vedtaget i sin nuværende form i 1866 (og var dengang §156). Kun Rigsadvokaten, og ikke lokale politimyndigheder eller statsadvokaturer, kan rejse en sag.

Kun to domme

Paragraffen sigter imod at undgå offentlig forhånelse af religion. Selvom man kan forestille sig, at det ofte er sket, er der kun to gange i løbet af historien blevet fældet dom på grundlag af paragraffen.

Første gang var i 1938, hvor en gruppe nazister havde omdelt løbesedler, der beskrev, hvordan der i jødernes Talmud (lærde jøders kommentarer til Toraen) kunne findes legitimation for overgreb på ikke-jødiske piger. De blev idømt mellem 2 og 8 måneders fængsel.

Den anden gang var i 1946, hvor et dansk par iklædt præstekjoler havde døbt en dukke til et karneval. Parret blev idømt en bøde.

Retssag mod DR

En enkelt sag er siden da endt i retten med henvisning til paragraffen. Det var i 1971, hvor retten i Gladsaxe frifandt programcheferne Kaj Bruun og Niels-Jørgen Kaiser fra DR, som blev sigtet efter blasfemiparagraffen, fordi DR viste sangerinden Trille (Bodil Gudrun Nielsen) synge Jesper Jensens vise 'Øjet' på tv. Visen handler om en ung pige med et anstrengt forhold til sin religiøsitet. Teksten lyder:

Siden da er det flere gange blevet forsøgt at rejse sager på baggrund af paragraffen. Men anklagerne er i alle tilfældene frafaldt inden de nåede i retten.

Jens Jørgen Thorsen provokerer

Flere gange har det været multikunsteren og provokatøren Jens Jørgen Thorsen, der har været i centrum. I 1973 planlagde han at lave en Jesus-film med støtte fra Det Danske Filminstitut. Mange anså filmen for at være blasfemisk - ved bl.a. at skildre Jesus som forfalden til druk og seksuelle udskejelser -, hvilket førte til demonstrationer og til, at der blev indsamlet 5000 underskrifter imod filmen og endda til fordømmelse fra Paven.

Man valgte derfor at udsætte filmen for i mellemtiden at undersøge, om manuskriptet var i modstrid med blasfemilovgivningen. Der blev ikke rejst anklage. I 1989 bevilligede Det Danske Filminstitut til et nyt Jens Jørgen Thorsen-projekt, som blev realiseret med filmen Jesus vender tilbage fra 1992. I filmen vender Jesus tilbage til Jorden i år 2000, hvor han blandt andet forelsker sig i en kvindelig terrorist. Heller ikke her blev der anlagt sag.

I mellemtiden gjorde Thorsen sig i 1984 også bemærket ved at have tegnet den korsfæstede Jesus med erigeret lem på en bygning ved Birkerød Station. Sagen fik blandt andet daværende trafikminister Arne Melchior (CD) til at kalde tegningen blasfemisk. Tegningen blev fjernet, men Thorsen slap igen uden anklage.

Nyere sager

I det nye årtusinde har der fem gange været anklager om overtrædelse af blasfemiparagraffen. Første gang var i 2003, da Det katolske Menighedsråd i Vordingborg og foreningen Dansk Kultur supermarkedskæden anklagede Kvickly for blasfemi i forbindelse med en lancering af sandaler med Jesus og Jomfru Maria på sålerne. Massive folkelige protester førte til, at Coop Danmark (som Kvickly er en del af) trak sandalerne ud af deres sortiment.

I 2004 var det så igen DRs tur til at komme i modvind. Efter at have vist Theo van Goghs islamkritiske kortfilm Submission politianmeldte cirka 20 danske muslimer kanalen for blasfemi. Sagen førte til, at Dansk Folkeparti ønskede blasfemiparagraffen afskaffet. Det lykkedes dog ikke at samle flertal bag forslaget.

Efter stand-up-komikeren Uffe Holm i 2005 i velgørenhedsshowet Humor mod Aids havde fremført en joke, hvor han beskrev Jesus onanere, blev han politianmeldt af en 53-årig kristen kvinde.
Susanne Westh Larsen anmeldte DR og bandet Stormslag til politiet, efter at DR havde sendt en udsendelse om bandet. Stormslag er et heavy metal-band, hvis øvelokale er prydet med graffitien "Dræb de kristne. Anklagen mod band og tv-station lød på dødstrusler og blasfemi mod kristne. Westh Larsen fik opbakning fra den kirkelige seerorganisation KLF, Kirke & medier.

Da Morgenavisen Jyllands-Posten i 2005 havde offentliggjort de 12 Muhammed-tegninger, blev avisen anmeldt for blasfemi. Da debatten i starten af 2006 for alvor blussede op, også på internationalt plan, undersøgte Rigsadvokaten, om tegningerne kunne danne grundlag for en retssag. Men der rejstes ikke sag.

Begrænsning af ytringsfriheden

De senere år har paragraffen været genstand for megen debat, og mange ønsker den afskaffet. Herunder tidligere kirkeminister Manu Sareen, som fx har udtalt til jp.dk: Kritik kan skabe udvikling, og så går det ikke, at du kan blive anmeldt for at kritisere en religion. Der skal vi vægte ytringsfriheden.

På den ene side betones det, at ytringsfriheden må have forrang for hensynet til krænkede religiøse følelser. Alle må kunne tåle kritik, også troende. Jacob Mchangama fra CEPOS udtaler, at det er meget problematisk i forhold til den demokratiske tankegang, at man sådan set ophæver lighed for loven ved at religiøse følelser skal beskyttes.

Et andet af de gennemgående argumenter slår på, at mindretal og de grupper, der kan tænkes at blive beskyttet af blasfemiparagraffen, allerede er beskyttet imod forhånelse og undertrykkelse i racismeparagraffen og i Menneskerettighederne. For eksempel udtalte Line Barfoed i 2004 til Berlingske:

"Vi har racisme-paragraffen til at beskytte de mennesker, der tror. Den paragraf siger udtrykkeligt, at man ikke må forhåne folk på grund af deres tro. Mens det, blasfemi-paragraffen handler om, kun er spørgsmålet om at forhåne selve troen - altså guden. Og så kan man sige, hvis de guder virkelig måtte findes, så skal de nok selv sende nogle lyn ned fra Olympen - eller hvor de nu måtte sidde."

Vigtig symbolsk værdi

På den anden side står tilhængerne af paragraffen. Dels de, der, som ovenstående har vist, fra tid til anden føler sig krænket af nogle handlinger eller udtalelser og har fundet den værd at bringe i anvendelse. Dels de, der nok vedkender sig, at paragraffen har vist sig ret overflødig, den yderst begrænsede brug taget i betragtning, men som alligevel betoner, at paragraffen har en vigtig signalværdi for det danske samfund.

Biskop i Aarhus Stift, Kjeld Holm mener, at paragraffen udtrykker, at vi som samfund har respekt for folks religiøse følelser, og at vi taler pænt og ordentligt til hinanden. Her betones altså paragraffens symbolværdi, der viser respekt og tolerance overfor troende.

Også Kristeligt Dagblads chefredaktør Erik Bjerager lægger sig i det spor: Det danske forbud mod blasfemi har udviklet sig til at være symbollovgivning. Men ikke en ligegyldig symbollovgivning. Paragraffen viser, at vi her i landet også ønsker at respektere mennesker, for hvem religiøs overbevisning uanset trosretning er vigtig, som han skrev i en leder i bladet i 2009.

Opbakningen svinder ind

Debatten er stadig i fuld gang og blussede igen op sidst på året i 2013 efter udgivelsen af Yahya Hassans kontroversielle digtsamling. Institut for Menneskerettigheder udtalte i 2012 en kritik af paragraffen og opfordrede til, at man afskaffede den.

Og noget kunne også tyde på, at den folkelige opbakning bag paragraffen er ved at svinde ind. Ifølge analyser fra Norstat ønskede 2/3 af befolkningen i september 2012 at bevare den, mens 56% i december 2013 ville afskaffe den.

Også i det politiske system ser der ud til at ske skred i opbakningen. Specielt Dansk Folkeparti og Liberal Alliance har vedholdende advokeret for en ophævelse af paragraffen. Men flere partier har igen åbnet op for at diskutere spørgsmålet, og regeringspartierne, SF, Enhedslisten, De Konservative og Venstre har gennem noget tid afventet en rapport fra Straffelovsrådet, inden man har villet tage endeligt stilling i sagen. Rapporten har været undervejs siden 2011. For længe mener flere politikere, og i starten af 2014 har Enhedslisten og De Radikale tilsluttet sig fortalerne for en afskaffelse.

Og med positive tilkendegivelser fra også de resterende fire partier i Folketinget, Socialdemokratiet, SF, Venstre og De Konservative, tegner der sig pludselig et massivt politisk flertal bag en afskaffelse af paragraffen.

# data[].attributes.attachment_link.description
Blasfemiparagraffen blev indført i 1866, men har kun sjældent været taget i brug. Blot to gange har den ført en dom med sig, senest i 1946, og et stigende antal kritikkere både i samfundet og i det politiske system ønsker den afskaffet.

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
KL's lockoutvarsel vurderes at være helt ude af proportioner, siger partiets landsformand og politiske leder.

Som det eneste parti stemte Socialdemokratiet imod at afskaffe den nu hedengangne blasfemiparagraf.

Venstre ændrer holdning og stemmer nu for en afskaffelse af straffelovens forbud mod at håne religioner.

Lærerne blev "kørt fuldstændig over" ved lærerlockouten i 2013, siger Kristian Thulesen Dahl (DF).

Tre herboende personer er sigtet for spionage for Tyrkiet. Det har PET oplyst i et folketingssvar.

USA og Rusland vil sænke tærsklen for brug af atomvåben.

Mindefonden blev oprettet tilbage i september sidste år og har nu nået sit mål.

I 10 år har Torben Holm været på kontanthjælp, og han er ramt at 225-timers-reglen.

Imens lover Nordkorea ikke at gennemføre nye missiltest.

Discountkæden Aldi ændrer nu sin prispolitik for at lokke flere kunder i butikkerne. Det er nødvendigt, siger en ekspert. Finans

600.000 danskere lider af tinnitus. Trump har takket ja til at mødes med Kim Jong-un. De paralympiske lege begynder i dag i sydkoreanske Pyeongchang.

Der var 192 passagerer om bord på flyet.

På Christiansborg frygter man en potentiel lærerkonflikt, som kan rippe op i gamle traumer.

Medlemmer som Eva Kjer Hansen, Jan E. Jørgensen, Ellen Trane Nørby og Kristian Jensen modarbejder systematisk en virkningsfuld udlændingepolitik.

Det, der begyndte som en konkret kritik, er muteret til en moralistisk kampagne mod forskelle i Vesten, især den mellem kvindelig og maskulin seksualitet.

Fagbevægelsen er i dag mest til gavn for fagbosserne, der kan sidde med millionlønninger og diverse goder, som deres medlemmer kun kan drømme om.

# data[].attributes.attachment_link.title
Så skete det: Folketinget har afskaffet blasfemiparagraffen

# data[].attributes.attachment_link.description
KL's lockoutvarsel vurderes at være helt ude af proportioner, siger partiets landsformand og politiske leder. Som det eneste parti stemte Socialdemokratiet imod at afskaffe den nu hedengangne blasfemiparagraf. Venstre ændrer holdning og stemmer nu for en afskaffelse af straffelovens forbud mod at håne religioner.