# data[].attributes.headline
День сміху — свято, яке традиційно відзначається в усьому світі 1 квітня. Цього дня прийнято жартувати над близькими людьми і родичами, над друзями і колегами. Свято є хорошою дружньою традицією гумору в багатьох країнах.

# data[].attributes.subject
День сміху — свято, яке традиційно відзначається в усьому світі 1 квітня. Цього дня прийнято жартувати над близькими людьми і родичами, над друзями і колегами. Свято є хорошою дружньою традицією гумору в багатьох країнах.

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
День сміху ( День усіх дурнів) відзначається 1 квітня.

Є версія, що спочатку 1 квітня святкувалося в Індії та Стародавньому Римі як день весняного рівнодення, з нагоди якого влаштовували гуляння з жартами і витівками - цим люди намагалися задобрити весняні капризи природи жартами і розіграшами .

На думку деяких дослідників, традиція жартувати 1 квітня походить ще від античного фестивалю Деметрія[джерело не вказане 3290 днів], який відбувався на початку квітня, і в основі якого лежала легенда про викрадення богом підземного світу Аїдом доньки богині Деметри - Прозерпіни. Пошуки доньки ні до чого не призвели - адже її крики були лише оманливим відлунням.

Ще одна гіпотеза пов'язує святкування Дня сміху з весняним рівноденням за Григоріанським календарем[джерело не вказане 3290 днів].

Є також версія про походження традиції з подій, що описані в віршах з одинадцятого по п'ятнадцятий глави двадцять восьмої Євангелія від Матфея. За цією версією, у день, що відповідає сучасному 1 квітня, відбулося Воскресіння Христове, а римська варта могили, поширивши неправдиві відомості про те, що тіло ніби-то вкрадене учнями Христа, стала зачинателем звичаю поширення неправдивої інформації (розіграшу) в цей день.

Цей день не внесено ні в які календарі знаменних дат і всенародних свят, але його цілком можна віднести до міжнародних, оскільки він з однаковим успіхом відзначається й у Росії, і в Німеччині, і в Англії, і у Франції, і в Скандинавії, і навіть на Сході. В одних країнах 1 квітня називають Днем сміху, в інших - Днем дурня. У цей день кожен хоче пожартувати над кимсь, тож ніхто не застрахований від розіграшів і навіть найсерйозніші люди мимоволі посміхаються.

Важко визначити, звідкіля пішло це свято. Звичай веселитися, жартувати й обманювати один одного саме 1 квітня існує в дуже багатьох країнах. За однією версією, звичай жартувати 1 квітня, пов'язаний із перенесенням дати святкування нового року[джерело не вказане 3290 днів]. Так, до другої половини XVI століття, європейський новий рік починався наприкінці березня. До цієї події готувалися, ходили один до одного в гості, дарували подарунки. Сама зустріч Нового року відбувалася 1 квітня. Пізніше, за наказом французького короля, початок року офіційно стали відзначати 1 січня, але багато підданих продовжували святкувати 1 квітня. Щоб позбутися старих традицій, їх стали називати "першоквітневими дурнями", стало модним їх розігрувати і висміювати. Пройшли роки, а традиція зустрічати перший день квітня жартами залишилася. Головне - щоб жарти були добрими і покращували настрій. Однак минули роки, перш ніж нововведення перемогло багатовікову звичку. Чимало людей через незнання чи консервативні погляди продовжували обмінюватися привітаннями та подарунками в останній день колись новорічних свят - 1 квітня. Інші ж тішилися над ними й називали "квітневими дурнями" або "першоквітневими рибами", бо вони легше за все ловляться на гачок. Досі французькі кондитери виставляють цього дня величезних шоколадних риб, а дітлахи намагаються прикріпити до спин товаришів паперових рибок.

Хоча про виникнення першоквітневої традиції й існує чимало різних гіпотез, але багато хто вважає, що її корені сягають у середньовічну європейську "балаганну" культуру. По суті - це один із найстійкіших елементів язичництва, що осіли в християнській свідомості.

Одразу ж після весняного рівнодення давні римляни відмічали свято на честь божества сміху ( Risus). Свято це поєднувалося з різними жартівливими обманюваннями. Римський письменник Апулей, автор "Метаморфоз", писав з цього приводу: "Забави ці, які ми щороку влаштовуємо на честь Сміху, завжди мають які-небудь вигадки. Ми єдині з усіх народів, що умилостивляє забавами, веселощами та жартами божество, яке називається Сміхом".

Ісландські саги також розповідають, що звичай обманювати 1 квітня існує з дуже давніх часів та введений самими асами (богами). Цей звичай поширений у Данії, Швеції, Норвегії та в багатьох інших країнах.

У давніх індійців в квітні, першому місяці їхнього року, відзначався день народження богині Сіти. На цьому святі влаштовувалися і сценічні вистави, у яких індійці жартома обманювали одне одного, намагаючись таким чином привернути до себе богиню.

Перша письмова згадка про 1 квітня як конкретний День усіх дурнів знайдено в англійській літературі й датується XVII сторіччям.

Щоправда, стверджують, що у Франції він існував із 1564 року, коли там було введено новий календар, що переніс Новий рік із 25 березня на 1 січня.

У Англії та британських колоніях Григоріанський календар увели 1572 року, а в Шотландії - 1600. Результат виявився той же, що й у Франції. Тільки тут свято назвали All Fools' Day, тобто Днем усіх дурнів. Незабаром колоністи експортували цю традицію до Північної Америки та Австралії.

Найпопулярнішими жартами американських школярів залишається кинутий на дорогу прив'язаний гаманець чи аркуш паперу, що чіпляється позаду з написом "Чекаю стусана". Не відстають від своїх дітей і дорослі. Мати може подати на стіл шоколадні тістечка, всередині яких суцільна вата чи торт, заповнений ганчір'ям. Ще один розіграш популярний у містах, де є зоопарки. Один співробітник мимохідь кидає іншому: "Тобі телефонувала міс Фокс або містер Леон (що означає лисиця або лев), і просили перетелефонувати їм за номером...". Далі дається телефон відділу звіринцю, де перебувають лисиці чи царі звірів. Довірливий співробітник дзвонить і просить служителя покликати міс Фокс. Працівник зоопарку, думаючи, що над ним жартують, намагається відповісти якомога дотепніше, чим викликає обурення того, хто телефонує. Такий діалог може тривати досить довго, доки обидві сторони не усвідомлять, яка сьогодні дата.

День сміху святкується зараз у всьому світі, але ніде не є вихідним. У США його називають "святом серця, а не держави". До речі, професор Стенлі Теп із інституту здоров'я в Окхерсті ( Каліфорнія), стверджує: "30 хвилин сміху на день дозволяють пацієнтові, котрий переніс інфаркт міокарду, уникнути повторного нападу в найнебезпечніший період - перші півроку після нападу, - і потім жити повноцінним життям. Здоровим же людям ця кількість сміху подовжує життя на роки, іноді на десятиріччя".

У німців здавна існує звичай посилати кого-небудь, найчастіше дитину, за тим, чого не можна принести. Цей жарт називається in den Aprill schicken - "посилати кого-небудь у квітень" (обманювати), а той, кого обманюють, одержав назву Aprilnarr (переклад той же, що й з англійської). Існує думка, що цей жарт у англійців та німців з'явився як наслідування одному з епізодів Святого Письма, сценічне зображення якого існувало у середньовіччі. Зокрема, навесні, напередодні Великодня, зображували, як водили Ісуса Христа від Каяфи до Пилата, а від Пилата - до Ірода. Це дало підставу для виникнення німецької приповідки: Jemanden vom Pilatus zum Herodes schicken - тобто "посилати кого-небудь даремно".

У чехів і словаків теж існує вираз: Poslati koho z Aprilem. Цей же звичай відомий також у Польщі та Литві під назвою Primaprilis. Є підстави вважати, що прийшов цей звичай до Європи від римлян разом з самою назвою місяця - "апріль" і що він був частиною якогось таємничого язичницького звичаю під час святкування.

Як припускають науковці, до нас це свято прийшло з Німеччини, імовірно, на початку XVIII ст. Його називали ще брехливим днем або Марією-брехухою - одним із народних прізвиськ Марії Єгипетської - святої VI ст., день вшанування якої за старим стилем збігається з 1 квітня. Того дня дівчата дурили людей, аби верховодити майбутнім чоловіком.

Для цього дня маємо приповідку: "Першого квітня - брехня всесвітня!".

# data[].attributes.attachment_link.title
День сміху - Вікіпедія

# data[].attributes.attachment_link.description
День сміху ( День усіх дурнів) відзначається 1 квітня. Є версія, що спочатку 1 квітня святкувалося в Індії та Стародавньому Римі як день весняного рівнодення, з нагоди якого влаштовували гуляння з жартами і витівками - цим люди намагалися задобрити весняні капризи природи жартами і розіграшами .

# data[].attributes.attachment_link.provider_name
Український контент

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Українські реалії та менталітет - теми не лише для задушевних розмов "в жилетку". У будь-якій ситуації українець знайде смішинку, що перетворить прикру пригоду на повчальну історію!
Український контент підібрав низку гуморесок від кращих володарів поетичного слова, в яких українець напевне зможе упізнати себе. Або ж принаймні свого ближнього...
Павл о Глазов Степан Олійник, "Йшов автобус на Полтаву" ий, "Як вареники варили кум і я"
Кум поїсти неабиякий мастак.
Йому жінка, що не зварить, все не так.
Вередує: - Як з'їдаю твій обід,
Наче гирю закладаю у живіт.
Он торік я в ресторані,- каже,- був...
Ледве миску з деволяєм не ковтнув.
Там таку дають підливку - смак і шик!
З нею з'їсти можна власний черевик.-
Раз в неділю ми остались без жінок:
Подались вони раненько на товчок.
Ми із кумом закурили, сидимо.
Кум наліво, я направо - плюємо.
- Не зоставили нам їсти, то й нехай...
А ми зваримо вареники давай!
Налили ми в ночви свіжої води.
Півмішка муки засипали туди.
Я качалку взяв, а кум мій - макогон,
Тісто туго замісили, як гудрон.
Дріжджів кинули дві пачки - красота!
Потім перцю і лаврового листа.
Тісто витягли на стіл ми та й січем -
Я ножакою, а кум мій сікачем.
В казані кипить, аж піниться вода.
Я ліплю, а кум вареники вкида.
На вусах у мене тісто, в нього сир.
Кум по кухні походжа, як командир.
- Хай живіт,- говорить,- лопне, а жінкам
Отакунького вареничка не дам!
В казані вода вирує, булькотить.
Сир гарячий нам на голови летить.
Покипіло так не більше двох годин,
Бачим: збились всі вареники в один.
Ми вареник той штовхаємо до дна,
А він лізе, випирає з казана.
Кум говорить: - Ну, нехай вже буде так.
Покуштуємо, яке воно на смак.
Поділили ми вареник, сидимо.
Кум виделкою, я ложкою - їмо.
Я помалу ремиґаю, кум жує.
- Ну,- цікавиться,- як враження твоє? -
Я показую на пальцях і стогну:
Зуби злиплись, язика не поверну.
В кума очі лізуть з лоба - не ковтне.
Просить: - Стукни по потилиці мене! -
Я як двину його в шию кулаком!
Тут відразу нам полегшало обом.
Кум затявся на своєму: - А жінкам
Я однаково й понюхати не дам! -
Те, що я не з'їв і кум мій не доїв,
Потаскали кабанові ми у хлів.
А кабан понюхав тісто, кашлянув,
Перекинувся в баюру і заснув.
Кум штовха його: - Пардон, мусьє кабан!
Вибачайте, я не знав, що ви - гурман.
Може, й ви вже захотіли в ресторан? -
І надів йому на голову казан...

По білету і по праву
Кожен зручно в крісло сів.
Проти ночі на Полтаву
Курс узяв автобус "Львів".

І висловлює бабуся
Водію тривогу-страх:
- Я Лубни проспать боюся,
Розбуди мене в Лубнах!

Не забудь лише, синочку!
- Добре, добре! - той прорік.
Сіла бабка у куточку
І схилилася набік.

Та водій - аж за Лубнами
Спохвативсь, що винуват.
Розвернув машину з нами
І везе стару назад!

Чортихається, не в дусі
(Хоч із власної вини!).
Врешті став і до бабусі:
- Вигружайтеся! Лубни!

А бабуся із куточка:
- Їдь, синок! - рукою мах.-
То казала мені дочка:
"З'їж таблетку - у Лубнах!".

Занедужав наш Омелько,

Кілька літ хворів.

Побував у кабінетах

Всяких лікарів.

Порошки й пілюлі всякі

Без кінця ковтав,

Доки висох, як тараня,

Аж зеленим став.

На дослідження недавно

Він в лікарню ліг.

Терапевт його облапав

З голови до ніг.

Всю історію хвороби

Пильно прочитав:

Скільки з'їв пілюль Омелько,

Скільки поковтав.

Прочитав і довго думав:
Петро Досужний, "Вполював кум гусака"
Дати щось нове -

Порошки якісь, пілюлі?

Чи нехай живе?..

Повернувся з полювання

Мисливець Кислиця -

З одного боку гусак,

З другого рушниця.

Сам побитий, у синцях,

Ще й дві ґулі має.

- Звідки ти прийшов отак? -

Кум Іван питає.

- З полювання, - відказує

Невдаха-мисливець, -

Вполював от пернатого

Жінці на гостинець!

- А побитий сам чому? -

Іван поспитався. -

Може, тобі цього разу

Лютий звір попався?

- Та не винен тут гусак, -

Кум озвався з гиком, -

Та господар, бач, у нього

Виявився диким.

Дідусь з бабусею сидять

Самотньо у хатині,

Про всяке-різне гомонять:

Про гній, зерно і свині...

Бабуся глянула в вікно.

- О, йде Максим до тебе.

- Чого це? Ввечері ж кіно?

- Мабуть, що дуже

треба.

- Він щось несе? -

до баби дід.

- В руках нема нічого.

- Тоді палкий йому

привіт,

Нема мене для нього.

Зайшов сусіда, привітавсь.

- А де ж Василь?

- Немає!

- Я так на нього

сподівавсь,

Піду до Миколая.

- Що, куме, трапилось,

кажіть?
Петра Ребра, "Що для жінки головне"
- Зірвав Василь мій графік.

Хотів півлітра з ним

розпить...

- Я тут, Максиме! В шафі!

Джура голить перші вуса,

Що кущаться на губі.

Мріє: - З Січі повернуся -

Жінку виберу собі.

Тільки б знати, -

каже джура, -

Що в цій справі головне?

Щоб була струнка фігура?

Чи обличчя чарівне?

Чи для жінки вкрай важливо,

Щоб уміла шить-варить?

Чи співала? Чи, можливо,

Вміла красно говорить?

- Та не в цьому, хлопче,

діло! -

Чує він од козака. -

Головне, щоб жінка вміла

Прикусити язика!

Зранку причвалав на ринок

У райцентр Микита -

Треба для велосипеда

Камеру купити.

Удалося те, що треба,

Швидко відшукати,

Зупинився дядько, просить

Товар показати.

Продавець привітно сяє,

Мов троянда майська:

- Камеру? Але яку:

Польську чи китайську?

- Ти про це, -

Микита каже, -

Міг би й не питати,

Наче я ото із нею

Буду розмовляти.

По-чужому я не вмію,

Бо приїхав із села.

Дай таку, щоб не спускала

І дешевою була!

В діда Гната у сім'ї

Визначна подія -

Півстоліття вже у шлюбі

Він й баба Надія.

Поз'їжджалась дітвора,

Правнуки, онуки.

Зайшов сільський голова,

Щоб потиснуть руки.

Завітали всі сусіди,

Родичі, знайомі,

Журналісти із видання

"Село на підйомі".

Добрих слів наговорили,

Щось й подарували,

Довгих років "молодятам"

Щиро побажали.

Під кінець вже журналісти

До баби звернулись:

"Ви б за діда знов... якби

Роки повернулись?"

"За оцього? Та ви що?!

Бузувір, та й годі.

Та не знайдете такого

Більше у природі!

Ходить, бурчить, чіпляється,

Все йому не смачно.

А на мене ж задивлялись

Хлопці кращі значно.

Із ним молодість моя

Так хутенько збігла...

Я б за нього не пішла...

Я б за ним побігла.

Нікудишній в діда Гната

В телевізорі сигнал:

Скрізь сніжить -

і перший, й другий,

І дванадцятий канал.

Вник синок й привіз із міста

Для супутника комплект -

Й нині в діда вся Європа

І в селі авторитет...

Якось він дививсь програму

На каналі RTV,

Й око вжалила реклама,

І вхопила за живе:

Кажуть, мов,

якщо із струмом

У вас вдома тарарам,

То недбалий постачальник,

Глядачі, дістався вам.

Не кладіть у довгий ящик,

Враз заяву напишіть

І його, собі ж на краще,

На достойного змініть.

"А і правда!" -

дід подумав,

Якщо вітер чи дощить,

Або струму в нас немає,

Або лампа лиш блищить.

І хвилини не вагався,

Взяв у руки олівець

Й в райенерго власноручно

Надіслав він папірець -

Мов, не хочу, відмовляюсь,

Надто довго я мовчав,

Хочу, щоб мені хтось інший

Струм до хати постачав.

Вже за день чи два із міста

Авто гарне приліта:

- Оце, діду, -

запитали, -

Ви прислали нам листа?

- Я, - говорить дід

відверто, -

Хочу кращого знайти!

- То й шукайте! -

кинув майстер

І відрізав всі дроти.

Куди дід не кидавсь потім,

Не доводив склад біди,

Що в Європі все це

можна,

А ми ж прагнемо туди.

Візаві лиш насміхались:

- Як невгодне наше вам,

Забирайте ваші лахи

Й поселяйтесь,

діду, там.

[polldaddy poll=9180150]

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Український контент

# data[].attributes.attachment_link.title
9 кумедних гуморесок, в яких українці можуть упізнати себе

# data[].attributes.attachment_link.description
Українські реалії та менталітет - теми не лише для задушевних розмов в жилетку. У будь-якій ситуації українець знайде смішинку, що перетворить прикру пригоду на повчальну історію! Український контент підібрав низку гуморесок від кращих володарів поетичного слова, в яких українець напевне зможе упізнати себе. Або ж принаймні свого ближнього...

# data[].attributes.attachment_link.title
Просто слухай. Павло Глазовий: З 1 квітня. Смійтеся, друзі, на здоров'я.

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Телеканал Надія

# data[].attributes.attachment_link.title
1 квітня — День сміху | Живые открытки

# data[].attributes.attachment_link.title
гуморески Документ Microsoft Office Word

# data[].attributes.headline
ЦІНА УСМІШКИ

# data[].attributes.subject
ЦІНА УСМІШКИ

# data[].attributes.body
Вона нічого не коштує, але створює багато. Вона збагачує тих, хто її віддає. Вона триває лише мить, але згадка про неї часто залишається назавжди. Немає настільки багатих, які могли б проіснувати без неї, і немає настільки бідних, які не стали б багатшими завдяки їй.

Вона приносить щастя в оселю, створює атмосферу доброзичливості у справах і є паролем для друзів.

Вона — відпочинок для втомленого, промінь надії для того, хто зневірився, світло сонця для того, хто сумує, і найкращий природний засіб від горя.

Її не можна ані купити, ані виблагати, ані взяти в борг, ані вкрасти, бо це така цінність, що не приносить жодної користі, якщо не віддається від щирого серця.(За Д. Карнегі)

# data[].attributes.headline
1. Як спіймати тигра

# data[].attributes.body
1. Як спіймати тигра в клітку? (Тигри бувають тільки в смужку)

2. Чому леви і тигри їдять сире м'ясо? (Вони не вміють варити)

3. Який весняний місяць найкоротший? (Квітень — у ньому 30 днів)

4. Що може сказати стінка стінці? (Зустрінемося в кутку)

5. Чому діти розчісуються перед сном? (Щоб сподобатися подушці)

6. Чи може страус назвати себе птахом? (Ні, він не вміє говорити)

7. Що робить сторож, коли у нього на капелюсі сидить голуб? (Спить)

8. На яке питання неможливо відповісти «так»? (Ти спиш?)

9. На яке дерево сідає ворона під час дощу? (На мокре)

10.Яку кулю не можна покотити? (Земну)

11. Як треба правильно прочитати слово «посмішка»? (Зліва направо)

12. Чим кінчається все? (Буквою «е».)

13. Що в Бориса спереду, а в Гліба позаду? (Літера «б».)

14. Скільки картоплин улізе в горщик?

15.У якому морі немає й краплини води?

16.Який ключ літає?

17.В чому дірки не вивертиш?

18.Має ріжки й ноги, а держиться підлоги.

19.Під нами вниз головами.

20.Що то за неборак, що сидить у воді і співає: квак!

# data[].attributes.attachment_link.title
День сміху. | Онлайн-тест - "На Урок"

# data[].attributes.attachment_link.description
Виконайте тест, щоб перевірити знання з теми. Коли відзначається День сміху?