# data[].attributes.body
El passat dimecres va venir l'Agustí Dalmau i ens va fer una xerrada sobre els seus llibres. Nosaltres estem treballant l'aigua i les fonts en són un element molt important

# data[].attributes.body
Totes les escoles de Ripoll tenen fonts. La més vella és la del Joan Maragall

# data[].attributes.body
Es tapen i s'embruten.
La gent a les font que son velles no les obren i s'assequen o es congelen (abandonament)

# data[].attributes.body
La Xarxa potable d'aigua de Ripoll hi és des del 1788.
L'ajuntament de Ripoll a l'hivern tanca les fonts "públiques" ja que aquestes es congelen

# data[].attributes.body
Hi ha 350 fonts al terme municipal de Ripoll.

Els rius estan formats per el conjunt de fonts que extreuen aigua i formen petits rius al final s'ajunten i formen un riu com pot ser el riu Ter.

# data[].attributes.body
L'aigua que esta en una zona més obaga (sombra)  o una que es mes al sol varia el gust.

# data[].attributes.body
La majoria de les fonts estaven brutes. L'abandonament del conreu i les cases de pagès ha fet que moltes fonts on s’abeurava el bestiar haguessin quedat oblidades. La majoria de les fonts estaven plenes de bardisses o en un mont de fullaraca. Per poder renéixer la font en Manel Coromina, de l’Avallaneda; que ara amb 80 anys ja complerts, es va implicar en el projecte amb un esperit jove. Va anar a ajudar-los a netejar les fonts amb un podall i amb un magall. Amb el que fos per poder fer renéixer la font. I en molts casos la condicionava, fent-la apta per beure-hi.

# data[].attributes.body
Ripoll és una vila formada per 350 fonts. Aquestes fonts són les que va trobar quan feia la recerca per poder fer el seu llibre. Aquests llibres estan formats basicament per el nom de la font, on esta situada, una descripció, també conte informació sobre el seu cabal, la seva història i de què esta construida.

# data[].attributes.body
El "hobby" de Dalmau era descobrir el territori del municipi de Ripoll.

Va escriure el llibre buscant informació a diaris vells i també parlant amb gent de pagès per tal de trobar aquelles fonts que s'havien perdut.

# data[].attributes.headline
Perquè va fer aquest llibre? A que li va venir la idea?

# data[].attributes.subject
Perquè va fer aquest llibre? A que li va venir la idea?

# data[].attributes.body
S'hi va trobar. Va ser idea de l'Àngel Ferrer i li van demanar la història i ell és historiador i li van demanar i ell va respondre que si.
La seva recerca va donar fruit a 350 fonts trobades.

# data[].attributes.body
Dalmau ens va explicar que les fonts eren el punt de reunió de la gent jove, ja que era un lloc divertit on anar a berenar. Però també feien servir la font per netejar la roba.

# data[].attributes.body
Ens va explicar que hi havíen dos tipus de fonts
- Les actives: Són les que continuen en             funcionament
- Les inactives: Són les fonts que ja no rajen a cause de diversos motius.

# data[].attributes.body
El nom de les fonts es va passant oralment de generació en generació i això pot provocar un petit canvi en el seu desenvolupament. Per exemple ens va dir que hi ha una font que es diu la font de les Caroses que es confon amb la font de les Asqueroses.
També ens va dir la font de l'antiga i la font del tigre

# data[].attributes.body
Hi ha 2 tipus de fonts:
- Sofre:  Són les que fan pudor a podrit.

Aquestes fonts són medicinals, depuren la sang i curen  els grans de la cara. L'aigua d'aquestes fonts s'ha de veure a la mateixa font ja que sinó perd les seves propietats. És un exemple la font de la Puda a St. Joan de les abadesses.
- Ferro: Té gust a ferro. N'és un exemple la font de RIbes de Freser