# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Кропивницький академічний обласний український музично-драматичний театр ім. М. Л. Кропивницького - обласний музично-драматичний театр у місті Кропивницький, перший професійний український театр, головна театральна сцена Кіровоградської області.

Приміщення театру споруджено у Єлисаветграді (тепер Кропивницький) 1867 року на кошти інженера-полковника Г. В. Трамбицького. В цьому ж приміщенні 27 жовтня 1882 року народився перший професійний національний реалістичний театр під орудою М. Л. Кропивницького - людини могутнього таланту: блискучий актор, режисер-новатор, поет, композитор, реформатор української сцени, антрепренер, педагог, чарівний співак, високий майстер художнього слова, театральний діяч, засновник першого в Україні та Росії дитячого театру. Виставою "Наталка Полтавка" І.Котляревського він заявив світові про зрілість української театральної культури та її самобутність. Створив цей театр всупереч всіляким категоричним царським законам.

Визначаючи історичне місце утворення професійного театру, член-кореспондент АН України Є. Кирилюк наголошував: "Коли Кам'янка-Струмилова - є колискою давнього театру, а Полтава - театру нової доби, то Кіровоградщина є батьківщиною професійного національного театру". Письменник Володимир Панченко, доктор філологічних наук, професор Національного університету "Києво-Могилянська академія" підкреслює "Професійний театр корифеїв з'явився тому, що вельми дужою була українська стихія в наших степах. Кропивничанам судилося продовжити велику справу своїх попередників, а значить - творити стихію національної театральної культури всупереч усім негараздам". Президент України у розпорядженні від 19 липня 1996 року зазначив "загальнонаціональне історико-культурне значення Кіровоградського обласного українського музично-драматичного театру імені М. Л. Кропивницького - продовжувача найкращих традицій першого українського професійного театру, де плекалися таланти видатних театральних митців".

У творчій біографії кропивничан чимало яскравих сторінок. Славні традиції корифеїв у літературі, драматургії, музиці продовжило нове покоління земляків: Ю.Яновський, Є.Маланюк, В.Біль-Білоцерківський, Ю.Олеша, Ю.Мейтус, К.Шутенко. Відомими майстрами сцени стали М.Крушельницький, Г.Юра, І.Мар'яненко, В.Магар.

Єлисаветградський театр до 1920 року змінив шість власників. 1919 року мав назву "Красный театр им. Троцкого"; 1920 - "1-й советский", Міський театр ім. Т. Г. Шевченка; 1921 - "Перший радянський"; "Советский им. Шевченка"; 1925 - Пересувний український робітничо-селянський... 1933 (у зв'язку з капітальним ремонтом) театр ім. Т. Г. Шевченка відряджається Наркомосом УРСР для обслуговування новоутвореної області до Чернігова. Очолює його художній керівник Г.Воловик. На початку 1934 року театр переходить на стаціонарне обслуговування і назавжди залишається в Чернігові.

Місто залишилося без театру. Під час утворення Кіровоградської області організовується новий театр, який отримує статус обласного закладу (з базою в м. Олександрії). Першим директором стаціонарного театру призначено Л.Шекідзе (1938). З 1940 року театр носить ім"я М. Л. Кропивницького. 1944 року театр повертається з евакуації і назавжди осідає в Кропивницькому.

За цей час театр поставив Шевченківські твори або за мотивами його творів: "Катерина" (1939 р., 1955 р., 1964 р., 1975 р.), "Мати-наймичка" (1969 р.), "Невольник" (1961 р.), "Титарівна" (1977 р., 1981 р.), "Назар Стодоля" (1987 р.), "Гайдамаки" (2007 р.)

За рішенням ЮНЕСКО в 1982 році широко відзначалося сторіччя театру. (Документ ОРІ-80/ws/ 6-Addendum від 01.10.1981 р.). Кропивничанам притаманний постійний творчий пошук. Надзвичайно плідним було і залишається освоєння колективом найкращих зразків світової класики. Мольєр, Шекспір, Бомарше, Гольдоні, Бальзак, Гюго, Лопе де Вега, Кальдерон, Шоу, Фігейредо - далеко не повний перелік імен авторів, чиї твори йшли на сцені театру. Значна увага приділяється новому прочитанню української класики. Кропивничани першими дали сценічне життя призабутим і колись забороненим творам: п'єсам "Чумаки" І.Карпенка-Карого (1956), "Соло на флейті" І.Микитенка (1957), "Республіка на колесах" Я.Мамонтова (1957), "Дума про Британку" Ю.Яновського (1980), "Замулені джерела" (1958), "Перед волею" М.Кропивницького (1996), "Хрест життя" М.Старицького (1978), "Чмир" М.Кропивницького (2003), "Бажання екстриму" А.Крима (2003). Здійснили експериментальну постановку моновистави за п'єсою Я.Верещака "Хованка" (2006).

Спадкоємці корифеїв демонстрували своє мистецтво більш, ніж у ста містах України, Росії, Башкирії, Татарії, Осетії, Молдови, Прибалтики, Білорусі, гастролюють у всіх районах Кіровоградської області.

У 2000 році в театрі створено "Золотий фонд театру ім. М. Л. Кропивницького", на стенди якого занесені імена фундаторів театру та його сподвижників, які стояли біля колиски першого професійного театру, а також імена спадкоємців усіх років, які удостоєні високих почесних звань.

За роки незалежності театр взяв участь майже у тридцяти престижних театральних фестивалях, у тому числі семи міжнародних. 17 травня 2004 року кропивничани першими серед мистецьких колективів України відіграли благодійну виставу за п'єсою М.Гоголя "Ревізор" і виручені кошти перерахували на спорудження Кобзаревої церкви у Каневі. Керівник літературно-драматургічної частини В. П. Шурапов (лауреат НСТД України в галузі літературознавства і театральної критики, а також обласних премій: краєзнавчої ім. В.Ястребова, В.Винниченка, Є.Маланюка та журналістської в номінації "Телерадіожурналістика" підготував та видав ряд книг про театр, серед них: "Театру Марка Кропивницького - 120", "Про що мовчить сцена", "Синьйор Монтеккі", "Мельпомени рік благословенний, або знак долі", "Театр Марка Кропивницького: минуле і сучасне", "Марко Кропивницький та його спадкоємці" та ін.

Від 2002 року колектив очолював художній керівник-директор театру заслужений діяч мистецтв України М. В. Ілляшенко. Лауреат премій імені Володимира Винниченка та Марка Кропивницького.

Постановою колегії Міністерства культури і туризму України від 22 лютого 2006 року № 2 / 11- г Кіровоградському обласному українському музично-драматичному театру ім. М. Л. Кропивницького надано статус академічного. У 2007 р. урочисто відзначено 125-річчя театру.

У результаті перемоги на конкурсі заміщення вакантних посад "директора театру" і "головного режисера театру" з вересня 2012 р. театр корифеїв очолили - директор - Володимир Єфімов, головний режисер - Євген Курман.

Театр відкрили після реконструкції в жовтні 2012 року.

Цей розділ статті ще не написано.
За задумом одного з дописувачів, тут має розташовуватися окремий розділ. Ви можете допомогти проєкту, написавши цей розділ.

# data[].attributes.attachment_link.title
Кіровоградський академічний український музично-драматичний театр імені М. Л. Кропивницького - Вікіпедія

# data[].attributes.attachment_link.description
Кропивницький академічний обласний український музично-драматичний театр ім. М. Л. Кропивницького - обласний музично-драматичний театр у місті Кропивницький, перший професійний український театр, головна театральна сцена Кіровоградської області. Приміщення театру споруджено у Єлисаветграді (тепер Кропивницький) 1867 року на кошти інженера-полковника Г. В. Трамбицького. В цьому ж приміщенні 27 жовтня 1882 року народився перший професійний національний реалістичний театр під орудою М.

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Історія будівлі

Місце для будівництва театру було виділено міською управою 18 липня 1865 року зі стягненням у міський прибуток 76 рублів. Заключний висновок будівельного відділення про розгляд плану забудови місця театром з двома флігелями видано 27 серпня 1865 року.

Креслення, виконані Г. Трамбицьким, затверджені 31 серпня 1865 року. Цього ж року інженер-полковник Г. Трамбицький за 76 рублів купив у міській управі ділянку землі, на які власним коштом і збудував Зимовий театр. Офіційне відкриття відбулося 1867 року. О. Пашутін в "Історичному нарисі м. Єлисаветграда" повідомляє, що перша вистава у новозбудованому театрі відбулася під час Георгіївського ярмарку наприкінці квітня 1867 року. "Во вновь выстроенном в 1867 году полковником Трамбицким постоянном каменном театре первое представление было дано труппой Выходцева, прибывшего в Елисаветград на Георгиевскую ярмарку".

У театрі Г. Трамбицького, до влаштування 1874 року театральної сцени в Громадському зібранні, ставилися українські та російські вистави аматорських труп, в яких виступали майбутні основоположники українського професійного театру М. Кропивницький, І. Тобілевич. Сам

М. Кропивницький кілька сезонів працював у трупі Г. Виходцева, але чи брав він участь у першій виставі новозбудованого театру - невідомо.

Це був перший кам'яний стаціонарний театр м. Єлисаветграда побудований у стилі класицизму з вкрапленням елементів декоративного бароко.

Компактний двоповерховий прямокутний корпус поєднувався з двома одноповерховими малогабаритними флігелями, що у плані надавало споруді форму хреста.

Внутрішнє планування, зазначає К. Шляховий, складалося з коридорів та анфіладних кімнат, які з трьох сторін прилягали до центрально розташованої великої прямокутної зали системою наскрізних входів та протипожежних маршів між поверхами.

Головний вхід мав три арочних портали з чотириколонним портиком тосканського ордеру, який тримав відкритий балкон з кованим металевим парапетом. Портик класично акцентував центральну частину фасаду, який над вінцевим карнизом завершувався високим бароковим фронтоном. Тімпан фронтону був прикрашений рельєфною театральною емблемою та трьома прямокутними фільонками з ліпними гірляндами. Передні кути будівлі акцентувалися ризалітами, які завершувалися аттиками, рельєфно оздобленими ампірними вінками у прямокутних фільонках. Архітектурна пластика головного фасаду підкреслювалася скульптурною групою на вершині та декоративними вазами на краях фронтону.

Прямокутні класицистичні амбразури вікон і дверей створювали ритм урочистості обох поверхів. Дверні полотна були членовані фільонками та оздоблені різьбленням.

Інтер'єри театру також мали стильові риси класицизму з окремими декоративними мотивами бароко. Чотири ошатних яруси були розподілені колонками з капітелями, бар'єри ярусів оздоблені позолоченими орнаментальними композиціями, еліптичний плафон глядацької зали гармонізував простір над розкішною кришталевою люстрою.

Ось як згадує про інтер'єр і екстер'єр театру Дон-Амінадо (А. Шполянський - видатний поет-сатирик і прозаїк, 1888-1957) :

"Театр был выкрашен в ярко-розовый цвет, на фронтоне золотыми буквами так и было начертано: Храм Мельпомены. А под сим пояснение: театр отставного ротмистра Кузмицкого.

Четыре колонны поддерживают фронтон; направо - вход для публики; с левой стороны - святая святых: вход для артистов. Внутри театра, все было как надо. И вестибюль, и длинное фойе, и у каждого внутреннего входа в зал - непроницаемые контролеры, в провинции их называли билетерами. И наконец, самый зал.

Боже, с каким трепетом входили мы в храм искусства!

И как знали наизусть все эти ложи бенуара, бельэтажа, директорскую ложу и все кресла первого ряда, на которых белели тщательно выписанные картонки...".

"Ложи и кресла были оббиты потертым от времени темно-красным плюшем, с обязательной бахромой, отливавшей волшебным блеском керосиновых ламп под молочными абажурами.

Но центром притяжения был, конечно, занавес, в тяжелых, пыльных складках, тоже весь из темного пунцового бархата, с золотыми кистями по бокам и с узорно выведенным во всю длину многообещающим изречением: "Слезы облагораживают душу" ...

Однако, что же говорить, несмотря на свое кавалерийское прошлое, отставной ротмистр, был, очевидно, глубоко художественной натурой, и знал, с чем что кушают. Все в этом несомненном храме было ловко и тонко обдумано. И знаменитая, спускавшаяся люстра в лирах и амурах; и вышка - раек - галерка".

Цікавий факт з акустичної побудови зали для глядачів. У стінах замуровувалися 80-сантиметрові продовгуваті глечики (амфори), і кожен горловиною був направлений до сцени, а в стінах лож і ярусів замуровувалась мембрана зі снопиків очерету, а підлога оркестрової ями була встелена (горловинами догори) десятками сотень пляшок-жбанів для резонансу. Це забезпечувало якнайвищий рівень акустики.

З того часу місто привертає до себе значну увагу уславлених колективів і окремих виконавців із Росії, Італії, Польщі, Англії. На сцені виступали легендарні В. Самойлов, М. Рибаков, М. Савіна, В. Андреєв-Бурлака,

М. Іванов-Козельський, М. Дальський, друг Т. Шевченка - А. Олдридж, італійська знаменитість О. Франкарді, чарівниця з Польщі Е. Камінська, всесвітньо відомий Пінетті, артисти Лондонського єврейського театру за участі А. Лореско, співаки Ф. Шаляпін, Л. Сабінов і багато інших.

Протягом історії змінювались назви і власники театру

Трамбицький Георгій Васильович, інженер-полковник - 1865-1879.

Милославський Микола Карлович, артист і антрепренер - 1879-1883.

Кузьмицький Василь Тимофійович, ротмістр - 1883-1907.

Кузьмицький Володимир Васильович, полковник - 1907-1913.

Бредюкова - Гартубанська Е.Ф. - 1913.

Елькінд В. - 1913 -1920.

1920 - відбулася націоналізація театру.

1919 -1925 - Червоний театр культурно-просвітницької секції при Політвідділі ("Красный театр имени Троцкого, "1-й советский", "Перший Радянський", "Советский им. Шевченка".

З 1925 - Театр ім. Т. Г. Шевченка.

З 1928 - 1932 - Робітничо-селянський театр.

З 1944 - Кіровоградський обласний державний український музично-драматичний театр ім. М. Л. Кропивницького.

Упродовж свого існування театр зазнав багато ремонтів, а також кілька значних переробок, остання з яких призвела до повної втрати первісного вигляду інтер'єрів та суттєвої зміни зовнішніх форм. Театр було перероблено до невпізнання. Закладення колон портику знеособило головний вхід і зробило передній фасад маловиразним.

Справжню відбудову і реконструкцію цього історичного приміщення зробили у 2011-2012 рр. Завдяки титанічним зусиллям Голови Кіровоградської державної обласної адміністрації Сергія Миколайовича Ларіна, відбулося небачене будівництво, що подарувало місту та Україні красень-театр, чудо духовного храму.

Сьогодні, після реконструкції, театр повертається до своїх першовзірців. Сцена, що бачила виступи акторів світового значення, і сьогодні збирає численне коло прихильників та шанувальників. Після відбудови і реконструкції мистецьке життя ще яскравіше завирувало на сцені, в залі та поза стінами будівлі, а також і на Театральній площі.

Театр свято зберігає і продовжує примножувати славні традиції корифеїв, які розпочали свою тріумфальну ходу саме з цієї сцени далекого 1882 року.

# data[].attributes.attachment_link.keywords[]
театр ім. марка кропивницького

# data[].attributes.attachment_link.keywords[]
кіровоградський  академічний обласний український музично-драматичний театр ім. м.л. кропивницького

# data[].attributes.attachment_link.keywords[]
театр корифеїів

# data[].attributes.attachment_link.keywords[]
театр корифеїів

# data[].attributes.attachment_link.title
Історія театру - Кіровоградський академічний обласний український музично-драматичний театр ім. М. Л. Кропивницького

# data[].attributes.attachment_link.description
Історія будівлі Місце для будівництва театру було виділено міською управою 18 липня 1865 року зі стягненням у міський прибуток 76 рублів. Заключний висновок будівельного відділення про розгляд плану забудови місця театром з двома флігелями видано 27 серпня 1865 року. Креслення, виконані Г. Трамбицьким, затверджені 31 серпня 1865 року.

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Вулицями Єлисаветграда

# data[].attributes.attachment_link.title
Вулицями Єлисаветграда: Єлисаветградський зимовий театр (випуск 2) | Історія України

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Шановні глядачі!

29 квітня о 18.00 на малій сцені театру корифеїв відбудеться третя прем'єра нової вистави "На полі крові" Лесі Українки. 25 лютого - день народження видатної української письменниці, перекладачки, фольклористки, культурної та громадської діячки, піонерки українського модернізму, неоромантизму, містицизму Лесі Українки. Не зважаючи на масштабність і визначне місце Лесі Українки в українській історії та культурі, її геній лишається маловідомим і не до кінця зрозумілим для значної частини співвітчизників. Саме тому Кіровоградський академічний обласний український музично-драматичний театр імені Марка Кропивницького підготував нову прем'єрну виставу за однойменною драматичною поемою "На полі крові". Історія немислимої та таємничої зради за майже дві тисячі років знаходила відгук у серцях численних митців. Геній Лесі Українки також відчув потребу до власного її осмислення, до відкриття ще схованих у ній істин. Однак погляд поетеси упав на фігуру кривдника, і, беззаперечно, вивів нас на інші глибини цієї історії. Драматична поема "На полі крові", хоч і належить перу Лесі Українки, за суттю своєю є апокрифом, і дає нам можливість через персону Юди доторкнутись до езотеричного рівня знань. Темою твору є зрада Юдою Іскаріотом Ісуса Христа. І вистава гостро відкриває проблему зрадництва як явища, яке поширюється в житті, набуває різних форм, і що найстрашніше - виправдовує себе. У нашому світі зрада живе і бореться за своє право бути. Здійснив постановку вистави Євген Скрипник. Євген відомий своїм непересічним виконанням ролей у виставах нашого театру. Його талант має широкий діапазон і цього разу він дебютує в якості режисера. У співдружності з талановитим актором нашого театру Антоном Адаменком їм вдалося знайти унікальний сценічний простір і можливість звернутися до глядача сучасною театральною мовою. Прем'єрний показ вистави відбувся на малій сцені театру 25 лютого о 18:00.

# data[].attributes.attachment_link.keywords[]
театр ім. марка кропивницького

# data[].attributes.attachment_link.keywords[]
кіровоградський  академічний обласний український музично-драматичний театр ім. м.л. кропивницького

# data[].attributes.attachment_link.keywords[]
театр корифеїів

# data[].attributes.attachment_link.keywords[]
театр корифеїів

# data[].attributes.attachment_link.title
Кіровоградський академічний обласний український музично-драматичний театр ім. М. Л. Кропивницького

# data[].attributes.attachment_link.description
Шановні глядачі! 29 квітня о 18.00 на малій сцені театру корифеїв відбудеться третя прем'єра нової вистави "На полі крові" Лесі Українки. 25 лютого - день народження видатної української письменниці, перекладачки, фольклористки, культурної та громадської діячки, піонерки українського модернізму, неоромантизму, містицизму Лесі Українки.

# data[].attributes.headline
ТЕАТР КОРИФЕЇВ

# data[].attributes.subject
ТЕАТР КОРИФЕЇВ

# data[].attributes.body
(Кропивницький академічний обласний український музично-драматичний театр ім. М. Л. Кропивницького)

# data[].attributes.headline
Київський академічний театр ляльок

# data[].attributes.subject
Київський академічний театр ляльок

# data[].attributes.body
http://akadempuppet.kiev.ua
https://uk.wikipedia.org/wiki/Київський_академічний_театр_ляльок

# data[].attributes.headline
Чернівецький музично-драматичний театр імені Ольги Кобилянської

# data[].attributes.subject
Чернівецький музично-драматичний театр імені Ольги Кобилянської

# data[].attributes.body
https://dramtheater.cv.ua
https://uk.wikipedia.org/wiki/Чернівецький_музично-драматичний_театр_імені_Ольги_Кобилянської

# data[].attributes.headline
Національний академічний театр опери та балету України імені Тараса Шевченка

# data[].attributes.subject
Національний академічний театр опери та балету України імені Тараса Шевченка

# data[].attributes.body
Національний академічний театр опери та балету України імені Тараса Шевченка

https://uk.wikipedia.org/wiki/Національний_академічний_театр_опери_та_балету_України_імені_Тараса_Шевченка

# data[].attributes.headline
Одеський національний академічний театр опери та балету

# data[].attributes.subject
Одеський національний академічний театр опери та балету

# data[].attributes.body
https://operahouse.od.ua
https://uk.wikipedia.org/wiki/Одеський_національний_академічний_театр_опери_та_балету

# data[].attributes.headline
Львівський національний академічний театр опери та балету імені Соломії Крушельницької

# data[].attributes.subject
Львівський національний академічний театр опери та балету імені Соломії Крушельницької

# data[].attributes.body
https://opera.lviv.ua
https://uk.wikipedia.org/wiki/Львівський_національний_академічний_театр_опери_та_балету_імені_Соломії_Крушельницької

# data[].attributes.headline
НАЙВІДОМІШІ ТЕАТРИ УКРАЇНИ

# data[].attributes.subject
НАЙВІДОМІШІ ТЕАТРИ УКРАЇНИ

# data[].attributes.headline
Театр Гольдоні (Італія, Венеція)

# data[].attributes.subject
Театр Гольдоні (Італія, Венеція)

# data[].attributes.body
https://ru.qaz.wiki/wiki/Teatro_Goldoni_(Venice)

# data[].attributes.headline
Радіо-Сіті-Мюзік-Хол (США, Нью-Йорк)

# data[].attributes.subject
Радіо-Сіті-Мюзік-Хол (США, Нью-Йорк)

# data[].attributes.body
https://ru.qaz.wiki/wiki/Radio_City_Music_Hall

# data[].attributes.headline
Кабукі-Дза (Японія, Токіо)

# data[].attributes.subject
Кабукі-Дза (Японія, Токіо)

# data[].attributes.body
https://ru.wikipedia.org/wiki/Кабукидза

# data[].attributes.headline
Палац каталонської музики (Іспанія, Барселона)

# data[].attributes.subject
Палац каталонської музики (Іспанія, Барселона)

# data[].attributes.body
https://uk.wikipedia.org/wiki/Палац_каталонської_музики

# data[].attributes.headline
Саксонська державна опера Дрездена (Німеччина, Дрезден)

# data[].attributes.subject
Саксонська державна опера Дрездена (Німеччина, Дрезден)

# data[].attributes.body
https://uk.wikipedia.org/wiki/Саксонська_державна_опера_Дрездена

# data[].attributes.headline
Театр Колумба (Аргентина, Буенос-Айрес)

# data[].attributes.subject
Театр Колумба (Аргентина, Буенос-Айрес)

# data[].attributes.body
https://uk.wikipedia.org/wiki/Театр_Колумба_(Буенос-Айрес)

# data[].attributes.headline
Королівський театр Мадрида (Іспанія, Мадрид)

# data[].attributes.subject
Королівський театр Мадрида (Іспанія, Мадрид)

# data[].attributes.body
https://uk.wikipedia.org/wiki/Королівський_театр_(Мадрид)

# data[].attributes.headline
Театр «Глобус» (Великобританія, Лондон)

# data[].attributes.subject
Театр «Глобус» (Великобританія, Лондон)

# data[].attributes.body
https://uk.wikipedia.org/wiki/Глобус_(театр)

# data[].attributes.headline
Віденська опера (Австрія, Відень)

# data[].attributes.subject
Віденська опера (Австрія, Відень)

# data[].attributes.headline
Гранд-Опера (Франція, Париж)

# data[].attributes.subject
Гранд-Опера (Франція, Париж)

# data[].attributes.body
https://uk.wikipedia.org/wiki/Опера_Гарньє

# data[].attributes.headline
Ла Скала (Італія, Мілан)

# data[].attributes.subject
Ла Скала (Італія, Мілан)

# data[].attributes.body
https://uk.wikipedia.org/wiki/Ла_Скала

# data[].attributes.headline
Метрополітен-опера (США, Нью-Йорк)

# data[].attributes.subject
Метрополітен-опера (США, Нью-Йорк)

# data[].attributes.body
https://uk.wikipedia.org/wiki/Метрополітен-опера

# data[].attributes.headline
Сіднейський оперний театр (Австралія, Сідней)

# data[].attributes.subject
Сіднейський оперний театр (Австралія, Сідней)

# data[].attributes.body
https://uk.wikipedia.org/wiki/Сіднейський_оперний_театр

# data[].attributes.headline
Ковент-Гарден (Великобританія, Лондон)

# data[].attributes.subject
Ковент-Гарден (Великобританія, Лондон)

# data[].attributes.body
https://uk.wikipedia.org/wiki/Королівський_театр_Ковент-Гарден

# data[].attributes.headline
Театр Діоніса (Греція, Афіни)

# data[].attributes.subject
Театр Діоніса (Греція, Афіни)

# data[].attributes.body
https://uk.wikipedia.org/wiki/Театр_Діоніса

# data[].attributes.headline
НАЙВІДОМІШІ ТЕАТРИ СВІТУ

# data[].attributes.subject
НАЙВІДОМІШІ ТЕАТРИ СВІТУ

# data[].attributes.headline
Жанри театру:

# data[].attributes.subject
Жанри театру:

# data[].attributes.body
- Драма
- Комедія

- Чорна комедія
- Комедія дель арте
- Комедія моралі
- Комедія ситуації
- Фарс
- Романтична комедія
- Епічний театр
- Експериментальний театр
- Фентезі
- Grand Guignol
- Історичний театр
- Імпровізаційний театр
- Мейнстрім театр
- Мета-театр
- Музичний театр
- Натья
- Пантоміма
- Театр міміки та жестів
- Політичний театр
- Народний театр
- Маріонетки
- Радіопостановка
- Рок-опера
- Театр соціальних тем
- Театр абсурду
- Трагедія
- Трагікомедія

# data[].attributes.headline
Окрім театрів, ролі 

# data[].attributes.body
Окрім театрів, ролі в яких люди виконують безпосередньо, є театр ляльок, де головні герої — театральні ляльки, якими керують, та які не є іграшками в прямому розумінні.

# data[].attributes.headline
Театр як мистецтво н

# data[].attributes.body
Театр як мистецтво називають також й театральним мистецтвом, а наука, що вивчає теорію та практику театрального мистецтва називається театрознавство.

# data[].attributes.headline
Символи театру

# data[].attributes.subject
Символи театру

# data[].attributes.body
вид сценічного мистецтва, що відображає життя в сценічній дії, яку виконують актори перед глядачами, а також установа, що здійснює сценічні вистави певним колективом артистів і приміщення, будинок, у якому відбуваються вистави.

# data[].attributes.headline
Перший український стаціонарний театр був відкритий у Львові в 1795 році, а через 24 роки з’явилася перша українська п’єса «Наталка-Полтавка» Івана Котляревського.

# data[].attributes.subject
Перший український стаціонарний театр був відкритий у Львові в 1795 році, а через 24 роки з’явилася перша українська п’єса «Наталка-Полтавка» Івана Котляревського.

# data[].attributes.headline
Вперше про театр згадується в джерелах, що датовані 497 роком до н.е. В них говориться про проведення свята, присвяченого богу Діонісу. Перша будівля театру з’явилась у Римі в 55 році до н.е., там виконували вірші та невеликі п’єси, переспіви легенд та міфів.

# data[].attributes.subject
Вперше про театр згадується в джерелах, що датовані 497 роком до н.е. В них говориться про проведення свята, присвяченого богу Діонісу. Перша будівля театру з’явилась у Римі в 55 році до н.е., там виконували вірші та невеликі п’єси, переспіви легенд та міфів.

# data[].attributes.headline
Тут немає другорядних професій, тому цей день відзначають також режисери-постановники, продюсери, звукоінженери, сценаристи, світлотехніки, гардеробники та білетери.

# data[].attributes.subject
Тут немає другорядних професій, тому цей день відзначають також режисери-постановники, продюсери, звукоінженери, сценаристи, світлотехніки, гардеробники та білетери.

# data[].attributes.headline
День театру — це свято всіх працівників театру, а не тільки акторів, адже «театр починається з вішалки». 

# data[].attributes.subject
День театру — це свято всіх працівників театру, а не тільки акторів, адже «театр починається з вішалки». 

# data[].attributes.headline
Традиційно цей день проходить під девізом «Театри як засіб взаєморозуміння та зміцнення миру між народами».

# data[].attributes.subject
Традиційно цей день проходить під девізом «Театри як засіб взаєморозуміння та зміцнення миру між народами».

# data[].attributes.headline
День був заснований у Відні на IX конгресі Міжнародного інституту театру при ЮНЕСКО в 1961 році.

# data[].attributes.subject
День був заснований у Відні на IX конгресі Міжнародного інституту театру при ЮНЕСКО в 1961 році.