# data[].attributes.body
Välimus

Suitsupääsukesel on pikk harkis saba. Kehapikkus on 19–22 cm [1]. Sulestik on ülalpool sinkjasmust, metalse läikega, kõhupool on valge (mõnel alamliigil ka punakas). Iseloomulikuks tunnuseks on roostepunane laup ja kurgualune.

Sügiseste juveniilsete lindude äärmised tüürsuled on üksnes umbes 1 cm pikkused ja suguküpsetest lindudest heledamad, nende laup ja kurgualune on roostepunakas, puguvööt aga hallikaspruun. [1]

Suitsupääsukest võib segi ajada roostepääsukesega. Viimasel on küll silmatorkav valge päranipuala, samuti on nende häälitsemine erinev

Levila ja ränne

Suitsupääsuke on kõige suurema levilaga pääsulane [2]. Ta on levinud haudelind Euroopas, Aasias, Põhja-Aafrikas ja Põhja-Ameerikas. Euroopa ja Aasia isendid talvituvad Lõuna-Aafrikas, Lõuna-Aasias ja Austraalias, Põhja-Ameerika isendid Lõuna-Ameerikas.

Enne sügisrännakut koonduvad nad suurtesse parvedesse, veetes aja veekogude roostike, soode jt piirkondades, kus leidub palju suuri lendavaid putukaid. Eestist alustavad enamasti lahkumist augustist, viimased oktoobris; enamik lendab Aafrikasse, vähemik talvitub Lõuna-Hispaania ja Lõuna-Portugali aladel.

Eestis hinnatakse suitsupääsukese arvukust 100 000 – 200 000 paarile [3]

# data[].attributes.body
Valge triibu tömban ninna,
kukkun maha vaatan sinna,
vaatan sinisesse kaugusesse,
möistus vajub mötetesse,
vajub sinna kus on pimedus,
kus puudub tänava valgustus,
kolm lõvi läigib mulle silma,
nii tamme puudest jään veel ilma.

# data[].attributes.body
Eesti on meie kodumaa,
kus kasvan ja õpin.
Eesti üle uhkust tunnen
ja annan vande:

Eesti, olen alati sinuga,
sest sina vajad mind.
Üheskoos me võitleme
Eesti vabaduse nimel

# data[].attributes.body
Süda kuis sa ruttu tõused
kuumalt rinnus tuksuma,
kui su nime suhu võtan,
püha Eesti - isamaa!
Head olen näind ja paha,
mõnda jõudsin kaota,
mõnda elus jätta maha -
sind ei iial unusta!

Sinu rinnal olen hingand,
kui ma vaevalt astusin,
sinu õhku olen joonud,
kui ma rõõmust hõiskasin,
minu pisaraid sa näinud,
minu muret kuuulnud sa -
Eestimaa mu tööd, mu laulu,
sul neid tulin rääkima.

Oh ei jõua iial öelda ma,
kuis täidad südame!
Sinu rüppe tahan heita ma
kord viimse unele.
Ema kombel kinni kata
lapse tuksvat rinda sa.
Eesti muld ja Eesti süda -
kes meid jõuaks lahuta.