# data[].attributes.body
президентсько-парламентська республіка. За Конституцією 1958 главою д-ви є президент, який відповідно до конституційних змін 2008 обирається на 5 років. Законодавча влада належить двопалатному парламенту: Сенату і Нац. зборам. Ф. — впливовий учасник міжнар. відносин. Вона є членом Організації Об’єднаних Націй, включно зі статусом постійного члена Ради Безпеки Організації Об’єднаних Націй, Міжнародного валютного фонду, Світової організації торгівлі, Ради Європи, Організації з безпеки і співробітництва в Європі, Північноатлантичного альянсу, Франкофонії (з 1986), "великої вісімки" та "великої двадцятки" провідних д-в світу.

# data[].attributes.body
Німеччина є федеративною, демократичною, парламентською республікою. Її політична система ґрунтується на принципах, закладених у конституційному документі, відомому як Grundgesetz (Основний закон). Для внесення поправок до нього потрібно згоду двох третин депутатського складу Бундестагу та Бундесрату, що робить його жорсткою конституцією. Фундаментальні принципи Основного закону гарантують основоположні права людини, зокрема повагу до людської гідності, самостійність гілок влади, федеральну структуру і верховенство права. Такі форми прямої демократії, як референдум або народна ініціатива, Основний закон передбачає лише у винятковому випадку, коли мова йде про поділ території ФРН

# data[].attributes.body
Унітарна парламентська республіка зі столицею у місті Рим, що займає територію загальною площею 301 340 км²

# data[].attributes.location_name
Велика Британія

# data[].attributes.headline
Велика Британія

# data[].attributes.subject
Велика Британія

# data[].attributes.body
Сполучене Королівство — унітарна держава та конституційна монархія з парламентською системою управління.[4][5] Нинішній монарх — король Чарльз III. Королева Єлизавета II, яка панувала з 1952 до 2022,була главою держави, що правила найдовше. Столиця Королівства, і його найбільше місто — Лондон

Королівство об'єднує чотири історичні провінції : Англію, Північну Ірландію, Шотландію та Уельс, столицями яких є Лондон, Белфаст, Единбург та Кардіфф, відповідно. Три з цих країн мають національні уряди з різним ступенем повноважень,щоправда, їхня влада делегована парламентом Великої Британії, який може ухвалювати закони в односторонньому порядку, однобічно змінюючи або скасовуючи деволюцію (Англія не має жодної делегованої влади). Острів Мен, розташований поблизу, Гернсі та Джерсі не входять до складу Великої Британії, оскільки є коронними володіннями з британським урядом, відповідальним за їхню оборону та міжнародне представництво Сполучене Королівство володіє 14 заморськими територіями. Британський вплив можна спостерігати в мові, культурі та політичних системах багатьох її колишніх колоній

# data[].attributes.body
Іспанія — світська представницька демократія та конституційна монархія, з королем Філіпом VI у статусі голови держави. Іспанія — розвинена країна з високим рівнем доходу, четвертим за розміром номінальним ВВП. Країна є членом Організації Об'єднаних Націй, Європейського Союзу, Єврозони, Ради Європи, Середземноморського союзу, Північноатлантичного альянсу, Організації економічного співробітництва та розвитку, Шенгенської Зони, Світової Організації Торгівлі та багатьох інших міжнародних організацій.

# data[].attributes.body
Бельгія — конституційна монархія. Глава держави — король, який затверджує закони, має право розпускати парламент, призначає міністрів та суддів всіх інстанцій. Законодавча влада у країні належить парламентові, що складається з палати представників і сенату. Члени парламенту (за винятком частини сенаторів, яких обирають ради провінцій і сам сенат) обираються громадянами Бельгії віком від 18 років. Обраними до палати представників можуть бути особи, які досягли 25 років, а до сенату — 40 років. У Бельгії діє пропорційна виборча система. Згідно з конституцією 1831, виконавча влада належить королю, фактично вона здійснюється урядом. Місцевими справами за конституцією Бельгії відають виборні провінціальні та комунальні ради і призначувані королем губернатори, комісари та бургомістри.

# data[].attributes.body
конституц. монархія. Глава держави – князь (від 1989 – Ганс-Адам ІІ; 2004 відповідальність за країну покладено на спадк. князя Алоїза), який скликає й розпускає ландтаґ (парламент), затверджує закони, має право помилування та представляє країну на міжнар. рівні (від 1919 значну роль у реалізації дипломат. функцій відіграє Швейцарія). Ландтаґ обирається прямим таєм. голосуванням на 4 р. за пропорційно-представниц. моделлю (прохід. бар’єр – 8 %): 15 чл. – від Оберланду, 10 – від Унтерланду. Л. був остан. країною в Європі, де надали право голосу жінкам (1984). Кандидатури до уряду (складається з прем’єр-міністра – нині А. Хаслер, та 4-х міністрів) пропонує парламент і затверджує князь. За конституцією у коаліц. уряді має бути 3 представники від парламент. більшості, 2 – від опозиції (та, одночасно, як мінімум по 2 представники від Унтерланду та Оберланду). Л. – країна прямої демократії, де громадяни можуть висувати та приймати зміни до конституції (затв. 5 жовтня 1921 та доповнено 1939, 1965, 1990, 2003) без законодавця. Посольства Князівства функціонують у США, Німеччині, Бельгії (одночасно представляє Л. у Ватикані й є місією при ЄС), Швейцарії та Австрії. В ін. державах інтереси Л. представляють посольства Швейцарії.

# data[].attributes.body
Ватикан — абсолютна теократична монархія (див. Теократія). Конституційні акти Ватикану прийнято 1929.

Глава держави — Папа Римський, носій верховної законодавчої, виконавчої та судової влади, представник Ватикану у сфері міжнародних відносин. Повний титул: єпископ Риму, намісник Ісуса Христа, спадкоємець князя апостолів, верховний понтифік Вселенської церкви, патріарх Заходу, примас Італії, архієпископ і митрополит Римської провінції, монарх держави-міста Ватикан, раб рабів Божих. Папа обирається пожиттєво конклавом — колегією кардиналів: 2/3 голосів плюс 1 голос.

Адміністративне управління справами Ватикану здійснюють кардинал, комісія і губернатор. Церковними й політичними справами відає Римська курія (уряд). До неї входять: статс-секретаріат (очолює кардинал, він же виконує функції прем’єр-міністра і міністра закордонних справ), 9 конгрегацій (департаментів, міністерств), 3 трибунали, 3 секретаріати (утворені після II Ватиканського собору 1962–1965: у справі єдності християн; зв’язків з нехристиянськими релігіями; у справах невіруючих); рада у справах мирян, комісії, фінансові служби — префектура з економічних справ Святого Престолу, управління власності Апостольського престолу, управління містом-державою Ватикан та низка інших служб. До складу курії входять також колегія кардиналів і синод Католицької церкви.

При Папі діє періодично скликуваний церковний синод з дорадчим голосом (створений за рішенням II Ватиканського собору).

# data[].attributes.body
Швейцарія — федеративна парламентська республіка.Швейцарії президент обирається Федеральними зборами з числа членів Федеральної ради (уряду) терміном на один рік без права переобрання на наступний термін. Президент є також главою уряду. Основними функціями президента є: прийом високих іноземних гостей і ведення засідань Федеральної ради.Законодавча влада належить Федеральним зборам (Bundesversammlung — Assemblee Federale — Assemblea Federale, які складаються з двох палат: нижньої — Національної ради (Nationalrat — Conseil National — Consiglio Nazionale) і верхньої — Ради кантонів (Standerat — Conseil des Etats — Consiglio degli Stati). Національна рада, що складається з 200 депутатів, обирається населенням шляхом прямих і рівних виборів при таємному голосуванні за системою пропорційного представництва терміном на 4 роки. Рада кантонів складається з 46 депутатів, кожен кантон обирає по 2 депутати, а напівкантон — одного. Термін повноважень депутатів становить 3 чи 4 роки, залежно від конституції кантону.

# data[].attributes.body
Президенська республіка.Президент Республіки підписує закон протягом 21 дня з дати подання і віддає наказ про його офіційну публікацію. До підписання закону Президент має право звернутися до Конституційного трибуналу. Президент не може відмовити у підписанні закону, якщо Трибунал визнав його відповідним Конституції. Замість звернення до Конституційного трибуналу він має право передати закон Сейму на новий розгляд. Після повторної постанови Сейму про закон більшістю 3 / 5 голосів Президент Республіки зобов'язаний підписати його протягом 7 днів. Главою держави є Президент Республіки, який вважається її верховним представником і гарантом безперервності державної влади. Президент обирається безпосередньо громадянами на +5-річний строк і може бути обраний повторно тільки один раз. Президент Республіки представник як держави в зовнішніх відносинах ратифікує і денонсує міжнародні договори, про що повідомляє Сейм і Сенат, призначає і відкликає повноважних представників Республіки, приймає вірчі і відкличні грамоти дипломатичних представників. При здійсненні своїх повноважень зовнішньополітичних Президент взаємодіє з Головою Ради міністрів і компетентним міністром. Президент є верховним головнокомандуючим збройними силами Польщі. Він призначає на вищі військові посади, присвоює військові звання, віддає наказ про мобілізацію, нагороджує орденами і медалями, надає польське громадянство, застосовує право помилування.Президент віддає розпорядження щодо проведення виборів до Сейму та Сенату, а в окремих випадках має право скоротити термін їх повноважень. Президент може розпорядитися провести всенародний референдум з важливих для держави питань, що вимагають участі всіх громадян у прийнятті рішення (таким референдумом, наприклад, було голосування з питання вступу Польщі до Європейського Союзу). Президент має право вільного вибору в призначенні голови Ради міністрів, проте ще не було випадку, щоб президент довірив завдання формування нового уряду політику, який не користується підтримкою більшості депутатів Сейму. Президент також очолює Збройні Сили, призначає Командувача Генеральним штабом і командуючих всіх родів військ, а під час війни призначає Головнокомандувача Збройними Силами та може видати наказ про загальну мобілізацію. Президент виконує свої завдання за допомогою таких установ, як: Канцелярія президента РП, Бюро національної безпеки та Група радників президента РП.Рада міністрів складається із Голови Ради міністрів і міністрів. У його складі можуть бути також віце-голови Ради міністрів, голови певних в законах комітетів.

# data[].attributes.body
Після ухвалення демократичної конституції у 1991 році, суверенна держава стала унітарною парламентською республікою з високим ступенем політичної, адміністративної та економічної централізації.

# data[].attributes.body
Чехія є парламентською республікою. ЇЇ верховним законом є Конституція Чеської Республіки разом із Декларацією основних прав та свобод. Конституція у своєму сучасному вигляді діє від 1 січня 1993 року, тобто від виникнення самостійної чеської держави, яка утворилася в результаті розділення Чехословаччини. Влада поділяється на законодавчу (Парламент ЧР), виконавчу (Уряд ЧР та Президент республіки) та судову.

# data[].attributes.body
парламентська республіка з багатопартійною системою та чітким розподілом повноважень між гілками влади. Конституція: прийнята у 1949 році, внесено значну кількість змін та доповнень, особливо протягом 1989 та 1990 років.

# data[].attributes.body
Республіка Білорусь — відповідно до конституції, унітарна, демократична, соціальна, правова держава. Форма державного правління характеризується як змішана президентська республіка. Державна влада в країні здійснюється на засадах поділу її на законодавчу, виконавчу і судову.