# data[].attributes.headline
Antīkā laikmeta kultūras. Senā Grieķija.

# data[].attributes.subject
Antīkā laikmeta kultūras. Senā Grieķija.

# data[].attributes.body
(776 g.p.m.ē.- 326 g.p.m.ē.)

1. Sabiedrības raksturojums:

Cilvēks: Senā Grieķija lepojās ar savu intelektu un fizisko pilnveidi. Cilvēka ārējās un iekšējās pilnveides ideāls bija svarīgs gan fiziskajās sacīkstēs, gan intelektuālajās aktivitātēs.

Sabiedrība: Senā Grieķija bija sadalīta pa polisām (pilsētvalstīm), kuras darbojās neatkarīgi viena no otras. Demokrātija bija izplatīta dažās polisās, piemēram, Atēnās.

Valsts: Valsts organizācija atkarījās no konkrētas polises, bet demokrātijas idejas, kas attīstījās Atēnās, ietekmēja citus reģionus.

Reliģija: Senajiem grieķiem bija politeistiska reliģija ar daudzām dievībām un mitoloģijas stāstiem. Olimpietis bija svarīgākā dievu grupa.

2. Intelektuālie sasniegumi:

Zinātne: Senā Grieķija deva ieguldījumu dažādās zinātnes jomās, piemēram, filozofijā (Sokrāts, Platons, Aristotēlis), matemātikā (Euklīds, Pifagors), un medicīnā (Hipokrāts).

Māksla: Senie grieķi bija talantīgi mākslinieki un arhitekti. Viņu darbos bija redzama harmonija un proporcija.

3. Mākslas jomas:

Arhitektūra: Senā Grieķija radīja daudz izcilu arhitektūras piemēru, tostarp tempļus (piemēram, Parthenons), teātrus, un stadionus.

Tēlniecība: Grieķu tēlnieki radīja skaistus un proporciju bagātus skulptūras. Daži no pazīstamākajiem darbiem ir "Diskobols" un "Venus de Milo".

Glezniecība/grafika: Grieķu glezniecība bija svarīga, bet lielākā daļa seno grieķu glezniecības darbu nav saglabājušies laika gaitā.

Teātris: Senie grieķi izveidoja teātri kā nozīmīgu izklaides un kultūras izpausmi. Trāģēdijas un komēdijas bija populāri teātra žanri.

Mākslas stili un virzieni: Senajā Grieķijā pastāvēja vairāki mākslas stili, tostarp "archaic" (arhaikais), "classical" (klasiskais), un "hellenistic" (helenistiskais). Katrs periods raksturojas ar savām īpatnībām un stilistiskajām pazīmēm. Mākslas virzieni ietverēja gan attēlojošo mākslu, gan abstraktākus izteiksmes veidus.

# data[].attributes.body
1. (753. g.p.m.ē.- 476 g.m.ē.)

1. Sabiedrības raksturojums:

Cilvēks: Senajā Romā vērtībās tika uzsvērta praktiskā dzīves pieredze, un tika cienīta spēja vadīt sevi un citus.

Sabiedrība: Romas impērija izveidojās no sākotnējiem romaņiem un tālāk pievienotajiem teritorijām, radot daudzkultūru un daudzvalodu sabiedrību.

Valsts: Sākotnēji Romā bija republika ar ievērojamu senātu un konsulu vadību, bet laika gaitā pārveidojās par impēriju ar imperatoru vadību.

Reliģija: Sākotnēji romieši praktizēja politeistisko reliģiju, iedvesmojoties no grieķu mitoloģijas. Vēlāk, ar impērijas paplašināšanos, tika pieņemti dažādi kultu un reliģijas no citām valstīm.

2. Intelektuālie sasniegumi:

Zinātne: Romieši pievērsās dažādām zinātnes jomām, tai skaitā inženierzinātnei, medicīnai, filozofijai un literatūrai. Zinātniski sasniegumi tika īstenoti arī inženierijā un arhitektūrā.

Māksla: Romas māksla iedvesmojās no grieķu mākslas, bet tai bija arī savi unikālie elementi. Romieši bija prasmīgi arhitekti un inženieri, radot pieminekļus, amfiteātrus un daudzus citus arhitektoniskus brīnumus.

3. Mākslas jomas:

Arhitektūra: Romas impērija pazīstama ar grandiozajiem būves darbiem, piemēram, Kolizeju, Pantheonu un daudziem trijānusiem un triumfiem.

Tēlniecība: Romiešu tēlnieki izgatavoja vairākas portretu skulptūras, kā arī statujas un pieminekļus, atspoguļojot impērijas varu un lepnumu.

Glezniecība/grafika: Romas glezniecība nebija tik attīstīta kā citas mākslas jomas, bet romieši izmantoja freskas un mozaīkas kā mākslas izpausmi.

Teātris: Romas teātris bija ietekmēts no grieķu teātra, bet ar saviem specifiskajiem elementiem. Populāras bija arī gladiatoru cīņas amfiteātros.

Mākslas stili un virzieni: Romas māksla ietvēra vairākus stilus un virzienus. Piemēram, republikas periodā bija raksturīga "realistiskā" māksla, bet impērijas periodā attīstījās "klasiskais" stils ar grandiozajām arhitektūras un tēlniecības izpausmēm. Mākslas virzieni bieži ietvēra propagandu, piemēram, imperatora portreti un pieminekļi, kuri slavēja impērijas varu un spēku.

# data[].attributes.body
(5. gs.- 15. gs.)

1. Sabiedrības raksturojums:

Cilvēks: Vidusslaiku cilvēks bieži bija saistīts ar feodālo sistēmu, kurā valdīja lielie zemes īpašnieki un zemnieki. Reliģiskā ticība bija būtiska dzīves daļa, un baznīca spēlēja lielu lomu sabiedrībā.

Sabiedrība: Feodālā sabiedrība bija stratificēta ar skaidri definētiem stāvokļiem, piemēram, zemes īpašniekiem, baznīcas amatpersonām, bruņiniekiem un zemniekiem.

Valsts: Valsts struktūra bija decentralizēta, ar vietējiem feudālajiem valdniekiem, kuriem bija liela varas ietekme. Dažādu valstu robežas bieži nebija skaidri definētas.

2. Intelektuālie sasniegumi:

Zinātne: Vidusslaikos zinātnes attīstība nebija tik aktīva kā antīkajā vai renesanses periodā, bet vidusslaiku alķīmiķi un filozofi turpināja veidot zināšanas par dabu un kosmosu.

Māksla: Vienlaikus ar reliģisko ietekmi tika attīstītas arī mākslas izpausmes, piemēram, grāmatu ilustrācijas un vitrāžas baznīcās.

3. Mākslas jomas:

Arhitektūra: Vidusslaiku baznīcas un pilis bija iespaidīgas arhitektūras pieminekļi. Gotikas stils ar augstiem torniem un vitrāžu logiem bija populārs.

Tēlniecība: Tēlniecībā dominēja reliģiski motīvi, kas tika iemiesoti katedrāļu un baznīcu portikos un altāros.

Glezniecība/grafika: Glezniecībā vidusslaikos bija populāras altāru gleznas, kas attēloja reliģiskus notikumus. Grāmatu rokraksti un miniatūras arī bija izplatītas.

Mākslas stili un virzieni:

Gotika: Gotikas stils izceļas ar augstiem un smailiem torņiem, vitrāžu logiem, un ornamentiem. Šis stils dominēja arhitektūrā, tēlniecībā un glezniecībā.

Romānisms: Romānisks stils izpaužas kā smags, masīvs un vienkāršs stils, bieži lietots baznīcu un cietokšņu būvniecībā.

Miniatūras: Grāmatu rokraksti ar miniatūrām bija bieža izpausme, attēlojot reliģiskus stāstus un dzīves ainavas.

Vidusslaiku kultūra iezīmēja pāreju no antīkās pasaules uz renesansi, un tai bija būtiska ietekme uz Eiropas attīstību.

# data[].attributes.body
(4. gs.- 1453. gads)

1. Sabiedrības raksturojums:

Cilvēks: Bizantijā saglabājās antīkās romiešu un grieķu kultūras ietekme. Cilvēki dzīvoja feodālā sabiedrībā, kur valdīja augstākā baznīca un impērijas vadība.

Sabiedrība: Bizantijas impērija tika organizēta hierarhiski, ar imperatoru un baznīcu kā dominējošajām institūcijām. Bija arī aristokrātija un zemnieki.

Valsts: Bizantijas impērija saglabāja formālu saikni ar antīko Romu, bet tai bija arī īpatnības, piemēram, lielāka orientācija uz grieķu kultūru. Valsts bija dievība nosvērta.

2. Intelektuālie sasniegumi:

Zinātne: Bizantijas zinātne bija saistīta arī ar reliģiju. Tika veikti pētījumi teoloģijā, filozofijā un medicīnā. Saglabājās antīkās klasiskās literatūras pārzināšana.

Māksla: Bizantijas māksla izpaužas kā reliģiska māksla, it īpaši ikonogrāfija, kas ir ikonu māksla, attēlojot svēto personu un notikumu ainas.

3. Mākslas jomas:

Arhitektūra: Bizantijas arhitektūra izpaužas ar grandiozajām baznīcām, piemēram, Hagia Sophia Stambulā, ar kupoliem un mozaīkām.

Tēlniecība: Bizantijas tēlniecība bija bieži saistīta ar ikonogrāfiju, kur tēlnieki radīja svēto personu un notikumu skulptūras.

Glezniecība/grafika: Bizantijas glezniecība bieži izpaužas ar ikonu mākslu, kur attēliem ir reliģiska nozīme. Gleznas ir izgatavotas ar zelta fonu un spilgtiem krāsu kontrastiem.

Mākslas stili un virzieni:

Bizantijas stils: Īpašais bizantijas stils ir raksturīgs ar austrumu un rietumu kultūru savienojošu ietekmi. Tas ietver detalizētas mozaīkas, zelta fonus, un smalkus ornamentus.

Ikonogrāfija: Ikonogrāfija ir svarīgs mākslas virziens, kur attēli tiek veidoti, ņemot vērā īpašas reliģiskas norādes. Ikona bija ne tikai mākslas darbs, bet arī svētīgs priekšmets, kas kalpoja kultuālām un reliģiskām vajadzībām.

Bizantijas kultūra iezīmēja pašreizējo Turcijas un Balkānu reģionu, sniedzot svarīgu ieguldījumu gan reliģiskajā, gan mākslinieciskajā mantojumā.

# data[].attributes.body
(14. - 17. gads)

1. Sabiedrības raksturojums:

Cilvēks: Renesanses cilvēks tika uzskatīts par indivīdu ar lielu potenciālu un spēju izprast pasauli. Vienlaikus ar reliģiskajām vērtībām tika uzsvars likts arī uz cilvēka zinātkāri un radošumu.

Sabiedrība: Renesanses sabiedrība bija bieži reprezentēta ar inteliģenci, māksliniekiem, zinātniekiem, un tirgotājiem, kuriem bija ievērojams ieguldījums kultūras attīstībā.

Valsts: Bieži vien valstu pārvaldībā parādījās tirgotāju un banku ģimenes. Dažas no slavenākajām valstīm šajā periodā bija Itālija, īpaši Florences un Venēcija, kur notika izcilas kultūras izpausmes.

2. Intelektuālie sasniegumi:

Zinātne: Renesansē tika veikti ievērojami sasniegumi dažādās zinātnes jomās, tostarp anatomiā, fizikā, matemātikā (Galileo Galilejs, Leonardo da Vinči), un medicīnā.

Māksla: Interese par antīkās kultūras atdzimšanu ietekmēja arī mākslu. Mākslinieki meklēja dabas un cilvēka proporcijas, kā arī radīja jaunas tehniskas inovācijas.

3. Mākslas jomas:

Arhitektūra: Renesanses arhitektūra pievērsa uzmanību antīkajiem veidojumiem, izmantojot klasiskus elementus. Filippo Brunelleschi, kas cēlies no Florences, bija viens no svarīgākajiem arhitektiem šajā periodā.

Tēlniecība: Tēlniecībā bija svarīgs uzsvars uz cilvēka anatomiju un izteiksmīgumu. Slaveni tēlnieki ietver Michelangelo un Donatello.

Glezniecība/grafika: Renesanses glezniecība ļāva māksliniekiem izpaust savu individuālo redzējumu un radošumu. Slaveni gleznotāji ietver Leonardo da Vinči, Rafaelu, un Mikelanželo.

Teātris: Renesanses teātris iezīmēja atgriešanos pie antīkās drāmas formas. Slaveni dramaturgi ietver Viljamu Šekspiru.

Mākslas stili un virzieni:

Renesanses stils: Ietver klasiskos elementus, simetrisku izkārtojumu, proporcijas un zinātnisku precizitāti. Izceļas ar harmoniju un skaidrību.

Humanisms: Virziens, kurā uzsvērta cilvēka cieņa un potenciāls, kā arī interese par antīko kultūru un zinātni. Humanisms bija būtiska ietekme uz Renesanses domāšanu.

# data[].attributes.body
(17. - 18. gadsimts)

1. Sabiedrības raksturojums:

Cilvēks: Absolūtisma laikmets bieži raksturoja liela vara koncentrēšanās centrālā varas iestādē, piemēram, monarha rokās. Cilvēkiem bija ierobežotas pilsoniskās brīvības un liela uzsvars tika likts uz monarha varu.

Sabiedrība: Sabiedrība bija strukturēta hierarhiski, ar skaidri definētiem stāvokļiem, kuros monarhs un aristokrātija bija augšējā sabiedrības slānī, savukārt zemnieki un darba ņēmēji bija zemākajos slāņos.

Valsts: Absolūtisma valsts bieži tika kontrolēta un centrēta ap monarhu, kurš uzskatījās par valsts personifikāciju un spēka centrā.

2. Intelektuālie sasniegumi:

Zinātne: Absolūtisma laikmetā tika veikti sasniegumi dabaszinātnēs un filozofijā. Tomēr, sabiedrības centra koncentrēšanās varas institūcijās varēja ierobežot intelektuālo brīvību.

Māksla: Intelektuālie sasniegumi ietekmēja mākslu, piemēram, tēlniecībā un glezniecībā, kas bieži kalpoja kā monarhu glorifikācijas līdzeklis.

3. Mākslas jomas:

Arhitektūra: Absolūtisma arhitektūra raksturoja grandiozi un svinīgi ēkas, kuras bieži veidoja, lai akcentētu monarha varu un prestižu. Ēkas bija bagātīgi rotātas ar skulptūrām un greznām iekšējām apdariem.

Tēlniecība: Tēlniecība bieži kalpoja kā monarhu un valsts varas simbols. Tēlniecībā dominēja baroka stilu ar savu izteiksmīgumu un dramatisko kustību.

Glezniecība/grafika: Glezniecība absolūtisma laikmetā bieži attēloja monarhu un viņa dvēselescilvēkus svinīgos un gleznainos attēlos. Dominēja baroka gleznas, kas raksturīgas ar savu dramatisko un emocionālo izteiksmīgumu.

Teātris: Baroka teātris raksturoja izteiksmīgi un grezni izrāžu kostīmi, opulentas skatuves un dramatisku uzvedumu stilu, kā arī masu ballītes.

Mākslas stili un virzieni:

Baroks: Baroks bija dominējošais stils absolūtisma laikmetā. Tas raksturojās ar dramatisku un emocionālu izteiksmīgumu, sarežģītiem ornamentiem, greznu rotājumu un lielu uzmanību detalizētai skulptūrai un glezniecībai. Baroks bieži kalpoja kā monarhu un varas simbols.

# data[].attributes.body
(17. - 18. gadsimts)

1. Sabiedrības raksturojums:

Cilvēks: Apgaismības laikmetā cilvēks tika uzskatīts par saprātīgu un spējīgu domāt. Tika uzsvērta izglītības un zinātņu nozīme cilvēka attīstībā.

Sabiedrība: Apgaismības sabiedrībā bija pieaugusi vidējās klases ietekme, un tika veicinātas brīvības un cilvēktiesības. Kritika pret privilēģijām un nevienlīdzību bija bieži sastopama.

Valsts: Idejas par tiesiskumu, brīvību un demokrātiju radīja ietekmi uz politisko domu. Apgaismības ideāli veicināja revolucionārus notikumus, piemēram, Amerikas un Francijas revolūcijas.

2. Intelektuālie sasniegumi:

Zinātne: Apgaismības laikmetā notika ievērojama zinātniskā attīstība. Filozofi un zinātnieki uzsvēra saprāta nozīmi un veicināja attīstību fizikā, ķīmijā, bioloģijā, matemātikā utt. Slavenie filozofi ietver Volteru, Džonu Loku, Monteskjē, Didero, kā arī sējāju "Enciklopēdija".

Māksla: Apgaismības mākslā tika veicināta saprātīguma un izglītības ideāli. Mākslinieki attīstīja neoklasicismu, kas balstījās uz antīkās Griekijas un Romas estētiku, uzsverot skaidrību, vienkāršību un harmoniju.

3. Mākslas jomas:

Arhitektūra: Apgaismības laikmetā arhitektūrā dominēja neoklasicisms, kas atspoguļoja antīko stilu un formas, piemēram, Vašingtonas Kapitols un Parīzes Pantheons.

Tēlniecība: Neoklasicisms ietekmēja arī tēlniecību, kur skulptori strādāja, lai radītu marmora statujas un reljefus, atjaunojot antīko mākslas kanonus.

Glezniecība/grafika: Neoklasicisms paver jaunu ceļu glezniecībā, izmantojot skaidras līnijas, skaidrus krāsu kontrastus un attēlojot vēstiskus vai morālos stāstus.

Teātris: Apgaismības teātrī uzsvēra izglītojošas vērtības un sociālos jautājumus. Pieaugot publikas prasībām, tika radītas jaunas teātra formas un žanri.

Mākslas stili un virzieni:

Neoklasicisms: Neoklasicisms bija dominējošais stils, atdzimis no antīkās kultūras. Tas izpaužas ar skaidrām līnijām, simetriju, un vienkāršumu, bet tai pašā laikā apveltīts ar izteiksmīgumu un dažiem jauniem tematiem. Neoklasicisms ietekmēja gan arhitektūru, gan mākslu.

# data[].attributes.body
(19. gs.)

19. Sabiedrības raksturojums:

Cilvēks: Industriālā revolūcija mainīja cilvēku dzīves veidu un darba apstākļus. Pilsētu iedzīvotāju skaits strauji pieauga, un liela daļa cilvēku sāka darboties rūpniecībā un fabrikās. Sociālais un ekonomiskais nevienlīdzības pieauga, un radās sociālistiskas idejas.

Sabiedrība: Pārmaiņas rūpniecības un ekonomikas sfērā radīja jaunas sabiedrības klases. Rūpniecības proletariāts un kapitālisti saskārās ar sociālajām problēmām, kas izraisīja darba kustības un sociālās reformas.

Valsts: Vairākas valstis piedzīvoja politiskas pārmaiņas, tostarp revolūcijas un nacionalizācijas procesus. Nacionālisms kļuva par spēcīgu ideoloģisku spēku, un dažas valstis vienoto nāciju vārdā vienojās un centās panākt valsts neatkarību.

Intelektuālie sasniegumi:

Zinātne: 19. gadsimts bija pārejas periods no klasicisma uz modernismu. Cilvēki sāka saprast dzīvi, izmantojot zinātni un pieredzi. Charles Darwin piedāvāja evolūcijas teoriju, Mendels veica pirmos pētījumus par mantošanu, un Louis Pasteur izstrādāja vakcīnas.

Māksla: Romantiskā kustība izceltās ar emociju izteiksmi un atkāpšanos no racionalitātes klasicismā. Literatūrā parādījās ievērojami autori kā Victor Hugo un Jane Austen. Glezniecībā dominēja romantiski ainavu skati un bērnu portreti.

20. Mākslas jomas:

Arhitektūra: 19. gadsimtā arhitektūra piedzīvoja stilu daudzveidību, ieskaitot neogotiku, neorenesansi, un viktoriānisko stilu. Industriālā revolūcija ietekmēja pilsētas attīstību un arhitektūras formas.

Tēlniecība: Romantisma tēlniecība pievērsa uzmanību individuālismam un emocionālai izteiksmībai. Auguste Rodin ir viens no ievērojamākajiem tēlniekiem šajā periodā.

Glezniecība/grafika: Glezniecībā dominēja romantiska glezniecība ar izteiksmīgiem ainavu attēliem un portretiem. Kustības kā prerafaēlīti un realizms arī bija svarīgi virzieni.

Teātris: Teātrī parādījās jaunas izrādes formas, tostarp melodrāma un vaudevils. Dramaturģijā izteiksmīgu lomu spēlēja romantika un dramatisms.

Mākslas stili un virzieni:

Romantisms: Romantisms bija dominējošais mākslas stils, bet tai bija daudzi dažādi izpausmes. Tas iezīmējās ar individuālismu, dabas apbrīnošanu, emociju izteiksmi un izceļošanu sociālajās tēmās.

Realisms: Realisma kustība centās atspoguļot dzīvi tāda, kāda tā ir, ar detalizētu un precīzu attēlojumu. Realisms ietekmēja gan glezniecību, gan literatūru.

# data[].attributes.body
(20. gs.)

1. Sabiedrības raksturojums:

Cilvēks: Modernisma periodā cilvēks tika uztverts kā individuāla un subjektīva būtne, kura saskaras ar pašas dzīves jautājumiem un meklē savu identitāti. Individualisms un psiholoģisks dziļums kļuva par bieži sastopamiem motīviem mākslā un literatūrā.

Sabiedrība: Industrializācija un pārmaiņas ekonomikā un tehnoloģijās veicināja pilsētu attīstību un dzīves ritma paātrināšanos. Pirmā un Otrā pasaules kara ietekmēja sabiedrības uztveri par varu, ticību un dzīves jēgu.

Valsts: Politiski, bija pārmaiņas, kas ietvēra gan demokrātijas attīstību, gan autoritārisma uzplaukumu. Šie faktori atstāja iespaidu uz mākslu un kultūru kopumā.

2. Intelektuālie sasniegumi:

Zinātne: Einšteina relativitātes teorija un Kvanta teorija bija nozīmīgi fizikas atklājumi, kas mainīja mūsu izpratni par fizikas likumiem un pasauli ap mums.

Māksla: Modernismā tika veikti sasniegumi attiecībā uz mākslas forma un saturu. Literatūrā parādījās jauni rakstības stili un eksperimenti ar naratīva struktūru. Mūzikā attīstījās džeza stils, un glezniecībā parādījās abstrakcija un kubisms.

3. Mākslas jomas:

Arhitektūra: Modernisma arhitektūra izceļas ar vienkāršību, funkcionalitāti un materiālu izmantošanas jauninājumiem. Pārstāvji kā Le Korbizjē un Ludvigs Mies van der Rohe ietekmēja arhitektūras attīstību ar savu minimalistisko pieeju.

Tēlniecība: Tēlniecībā parādījās abstrakti un ekspresionistiski darbi, kur tiecas atspoguļot emocijas un subjektīvus izjūtas. Tēlnieki kā Konstantīns Brankūsi un Henrijs Mūrjs bija ievērojami šajā laikā.

Glezniecība/grafika: Modernisma glezniecība ietvēra abstrakciju, ekspresionismu, kubismu un citus eksperimentālus virzienus. Mākslinieki kā Pablo Pikaso, Vasilij Kandinskis un Džekssons Poloks ietekmēja mākslas attīstību.

Teātris: Modernisma teātrī dominēja eksperimenti ar formu un saturu. Bertolda Brehta "episkais teātris" un eksistenciālisma teātris bija divi no ievērojamākajiem virzieniem, kurus var pieminēt šajā kontekstā.

Mākslas stili un virzieni:

Ekspresionisms: Emocionālu un subjektīvu izjūtu izteikšana bija centrālais ekspresionisma motīvs. Tā ietvēra tēlniecību, glezniecību un literatūru.

Abstrakcija: Modernisms iezīmēja pāreju uz abstrakto mākslu, kur formu un krāsu izmantošana var nebūt atkarīga no konkrētās attēlojamās priekšmeta. Tas bija redzams gan glezniecībā, gan tēlniecībā.

Kubisms: Kubisma glezniecībā un tēlniecībā izmantoja ģeometriskas formas un laika telpiskos elementus, lai atveidotu objektus daudzpusīgākā veidā.

# data[].attributes.body
(17. gadsimts)

1. Sabiedrības raksturojums:

Cilvēks un sabiedrība: Sabiedrība bija stingri hierarhiska, ar aristokrātiju un plašu lauksaimniecības struktūru. Lielākā daļa cilvēku dzīvoja lauku teritorijās un strādāja saimnieciskajās darbībās, bet pilsētu iedzīvotāji bija iesaistīti amatniecībā un tirdzniecībā.

Valsts: Valsts bija centrēta ap monarhu vai imperatoru, kuram bija absolūta vara, un tās valdīšanas leģitimitāte tika pamatota uz dievišķo gribu vai dievišķo tiesību koncepciju.

Reliģija: Lielākā daļa Eiropas bija kristietības klātbūtne, bet atkarībā no valsts reliģiskās politikas varēja būt gan monoteistiskas, gan politeistiskas ticības.

2. Intelektuālie sasniegumi:

Zinātnes jomas: 17. gadsimtā notika zinātniskā revolūcija, kurā notika svarīgi atklājumi fizikā, astronomijā, ķīmijā un bioloģijā, kā arī sāka attīstīties modernās zinātnes metodoloģija.

Atklājumi saistīti ar mākslu: Šajā laikmetā tika izstrādātas jaunas glezniecības un tēlniecības tehniskās metodes, piemēram, perspektīvas attēlošana un anatīmija, kas ietekmēja māksliniecisko izteiksmi.

3. Mākslas jomas:

Arhitektūra: Baroka arhitektūra, raksturīga ar greznību, bagātīgu detaļu un dramatiskiem formu kontrastiem.

Tēlniecība: Baroka tēlniecība, kas izpaužas ar kustību un drāmas izteiksmi, bieži saskatot reliģiskus vai monarhijas tematus.

Glezniecība/Grafika: Baroka glezniecība, ko raksturo bagātīgi krāsu kontrasti, dramatiski sižeti un greznība.

Teātris: Baroka teātris, kas bieži ir reliģisks vai politisks, ar dramatiskiem sižetiem un bagātīgu dekorāciju.

# data[].attributes.body
(18. gadsimts)

1. Sabiedrības raksturojums:

Cilvēks un sabiedrība: Apgaismības laikā uzmanība tika pievērsta cilvēka saprātam un indivīda tiesībām. Apgaismības domas virzienā uzņēmības palielināšanu un izglītības pieejamības uzlabošanu.

Valsts: Apgaismības laikā tika sperts solis prom no absolūtisma, ar centrālo figūru kļūstot par valsti un sabiedrību. Ideāli bija saistīti ar demokrātiju, tiesiskumu un cilvēka tiesībām.

Reliģija: Apgaismības laikā notika reliģiskās domas izmaiņas, kas uzsvēra cilvēka saprātu un kritiku pret dogmatismu un reliģisko varu. Parādījās deisms un tika veidotas jaunas filozofiskas un reliģiskas koncepcijas.

2. Intelektuālie sasniegumi:

Zinātnes jomas: Apgaismības laikā zinātne pieredzēja ievērojamu attīstību, jo tika popularizētas empiriskās metodes un loģiskā domāšana. Notika svarīgi atklājumi dažādās zinātnes jomās, piemēram, fizikā, ķīmijā, bioloģijā un medicīnā.

Atklājumi saistīti ar mākslu: Apgaismības māksla un literatūra bieži uzsvēra saprātīgu domāšanu un kritisku izpratni. Literatūras darbi bieži izgaismoja sabiedrības nekārtības un aicināja uz cilvēka tiesību un brīvību aizstāvību.

3. Mākslas jomas:

Arhitektūra: Apgaismības arhitektūra bieži balstījās uz klasiskajiem piemēriem un vienkāršām, simetriskām formām, atspoguļojot saprātību un harmoniju.

Tēlniecība: Apgaismības tēlniecībā dominēja klasiskie motīvi un cilvēka figūras, kas slavēja saprātīgu domāšanu un cilvēka cieņu.

Glezniecība/Grafika: Apgaismības glezniecība un grafika bieži attēloja vēsturiskus un mitoloģiskus notikumus, bet arī cilvēka dabu un saprātīgumu.

Teātris: Apgaismības teātrī bija populāri satīriski un izglītojoši darbi, kas kritizēja sociālās nekārtības un aicināja uz cilvēciskām vērtībām.

# data[].attributes.body
(17. gadsimts)

1. Sabiedrības raksturojums:

Cilvēks un sabiedrība: Baroka laikā sabiedrība bija strukturēta un hierarhiska, ar skaidri definētiem sociālajiem slāņiem. Aristokrātija joprojām bija dominējošā klase, bet parādījās arī buržuāzijas ietekme.

Valsts: Valdīja monarhijas, un politiskā vara bija koncentrēta monarhu rokās.

Reliģija: Lielākoties dominēja katoļu baznīca un tās ietekme, bet sāka attīstīties arī protestantisms un citas kristietības formas.

2. Intelektuālie sasniegumi:

Zinātnes jomas: Baroka laikā bija svarīgi sasniegumi medicīnā, astronomijā un dabaszinātnēs. Bija arī svarīgi zinātniski teorētiski sasniegumi, piemēram, Nūtona gravitācijas likums.

Māksla: Baroka laikā mākslas jomā tika veikti svarīgi atklājumi un inovācijas, it īpaši glezniecībā, arhitektūrā un mūzikā.

3. Mākslas jomas:

Arhitektūra: Baroka arhitektūra raksturojās ar bagātīgu rotājumu, simetriju un greznību.

Tēlniecība: Tēlniecībā bieži attēloti reliģiskie tēli un dramatiski, dinamiski skati.

Glezniecība/grafika: Baroka glezniecība un grafika bieži izmantoja dramatiskus skatus, reliģiskus tematus un bagātīgas detaļas.

Mākslas stili: Baroks bija raksturīgs ar greznību, dramatiku un dinamismu.

Mākslas virzieni: Baroks veidoja pamatu daudzām mākslas virzieniem un stilistiskajām tendencēm, piemēram, rokoko un klasicismam.

# data[].attributes.body
(18. gadsimts)

1. Sabiedrības raksturojums:

Cilvēks un sabiedrība: Rokoko laikā sabiedrība Eiropā sāka pievērst lielāku uzmanību personiskajai izpausmei, individualitātei un baudāmajai dzīvesveidam. Buržuāzija kļuva par ietekmīgu sociālo grupu, un tās vērtības un interešu uzplaukums ietekmēja arī mākslu.

Valsts: Monarhijas joprojām bija dominējošās politiskās sistēmas, bet daudzas valstis saskārās ar ekonomisko un sociālo pārveidošanos.

Reliģija: Rokoko laikā reliģija vairs nebija tik dominējoša kā agrāk, un kultūra sāka pievērsties vairāk pasaules un cilvēciskajām vērtībām.

2. Intelektuālie sasniegumi:

Zinātnes jomas: Rokoko laikā turpinājās zinātniskās pētniecības attīstība, it īpaši dabaszinātnēs, medicīnā un fizikā. Tomēr lielāka uzmanība tika pievērsta arī humānajām zinātnēm un filozofijai.

Māksla: Rokoko periodā māksla ieguva jaunu, elegantu un intīmu izpausmi, bet tajā pašā laikā saglabājās greznība un izsmalcinātība.

3. Mākslas jomas:

Arhitektūra: Rokoko arhitektūru raksturoja graciozi, izsmalcināti ēku dizaini, ar dārgiem materiāliem un rotājumiem.

Tēlniecība: Rokoko tēlniecībā bieži izmantoti elegantu un maigu formu, kā arī kustības un izteiksmīgi tēli.

Glezniecība/grafika: Rokoko glezniecība un grafika raksturojās ar izsmalcinātiem portretiem, ainavām un ikdienas dzīves skatiem, bieži ar gaišām un pastelēm krāsām.

Mākslas stili: Rokoko stils bija raksturīgs ar savu graciozo un intīmo pieeju, kā arī ar atvērtību pret jutekļiem un emocionālo izpausmi.

Mākslas virzieni: Rokoko laikā veidojās daudzas mākslas virzieni un stilistiskās tendences, kuras uzsverēja eleganci, izsmalcinātību un intimitāti.

# data[].attributes.body
1. Sabiedrības raksturojums

19. gadsimta sabiedrība piedzīvoja industrializācijas un modernizācijas procesu ietekmi, kas būtiski mainīja cilvēku dzīvesveidu, sociālās struktūras un valsts organizāciju.

Cilvēks un sabiedrība:

Sabiedrībā sāka dominēt divas galvenās šķiras: buržuāzija (kapitālisti, rūpnieki) un proletariāts (rūpnīcu strādnieki). Rūpnīcās strādājošo dzīves apstākļi bieži bija grūti – zemi ienākumi, garas darba stundas, antisanitāri dzīves apstākļi.

Urbanizācijas rezultātā pilsētas paplašinājās, radot gan ekonomiskus, gan sociālus izaicinājumus-dzīvesvietu trūkums, sliktas higiēnas apstākļi, sociālais stress.

Lielākā daļa sabiedrības piedzīvoja nepieredzētu ekonomisku aktivitāti, tomēr sociālā nevienlīdzība kļuva par būtisku problēmu. Tas veicināja sociālisma un komunisma ideju izplatību,piemēram, Kārļa Marksa un Frīdriha Engelsa "Komunistiskā manifesta" publicēšana 1848. gadā)

Valsts un politika:

Notika lielas politiskās pārmaiņas, piemēram, nacionālo valstu veidošanās: Itālijas apvienošana (Risordžimento kustība, 1861) un Vācijas apvienošana (Otto fon Bismarka vadībā, 1871).

Palielinājās demokrātijas un liberālisma loma,piemēram, balsstiesību paplašināšana dažās Eiropas valstīs, tomēr daudzviet sievietes un strādnieki vēl nebija pilntiesīgi vēlētāji.

Industriālie un koloniālie kari bija bieži sastopami (piemēram, Krimas karš, 1853–1856. Eiropas koloniālisma paplašināšanās Āfrikā un Āzijā).

Reliģija:

Reliģijai vēl bija spēcīga ietekme uz sabiedrību, īpaši lauku apvidos, taču sekularizācija pieauga pilsētās.

Zinātniskie atklājumi (piemēram, Darvina evolūcijas teorija) apstrīdēja tradicionālos kristīgās pasaules uzskatus.

Daudzviet attīstījās pozitīvisms – filozofiska kustība, kas balstījās uz zinātni un pierādījumiem, nevis uz reliģiju.

2. Intelektuālie sasniegumi

19. gadsimts bija inovāciju un intelektuālās attīstības laikmets, kas ietekmēja ne tikai zinātni, bet arī kultūru un mākslu.

Zinātnes attīstība:

Fizika: Elektromagnētisma likumi (Maikls Faradejs, Džeimss Maksvels) bija nozīmīgi elektrības tehnoloģiju attīstībā.

Ķīmija: Dmitrijs Mendeļejevs izveidoja elementu periodisko tabulu (1869), kas radīja jaunu struktūru ķīmijas izpratnē.

Bioloģija: Čārlzs Darvins 1859. gadā publicēja savu teoriju par sugu izcelšanos (The Origin of Species), kas izraisīja fundamentālas debates par cilvēka vietu dabā.

Medicīna: Antiseptiķu ieviešana ķirurģijā (Džozefs Listers), vakcīnu izstrāde (Luijs Pastērs), bakterioloģijas attīstība.

Atklājumi ar mākslu:

Fotogrāfijas izgudrošana (Dagēra metode 1839. gadā) radīja jaunas mākslinieciskās un dokumentālās izpausmes iespējas.

Rūpniecības tehnoloģijas ļāva arhitektiem izmantot jaunus materiālus, piemēram, stiklu un tēraudu (Kristāla pils – pirmā liela mēroga stikla un metāla konstrukcija).

3. Mākslas jomas

19. gadsimta māksla raksturojās ar dažādu stilu un virzienu daudzveidību, kas atspoguļoja sabiedrības, zinātnes un tehnoloģiju attīstību.

Mākslas stili:

Romantisms (19. gs. sākums):

Romantisms bija reakcija uz Apgaismības laikmeta racionalismu un uzsvēra emocijas, dabas skaistumu un indivīda nozīmi.

Literatūrā – Viktora Igo Nožēlojamie, Džordža Bairona darbi.

Mūzikā – Ludvigs van Bēthovens, Franss Šūberts.

Glezniecībā – Fransisko Goija (1808. gada 3. maijs), Viljams Tērners (dinamiskas dabas ainavas).

Reālisms (19. gs. vidus):

Reālisti centās attēlot cilvēku ikdienas dzīvi un sabiedrības problēmas, neizskaistinot realitāti.

Glezniecībā – Gustavs Kurbē, Žans Fransuā Milē (lauku strādnieku dzīves attēlojumi).

Literatūrā – Čārlza Dikensa Olivers Tvists, Gustava Flobēra Madame Bovary.

Impresionisms (19. gs. beigas):

Šis stils pievērsās gaismas un mirkļa iespaida atveidojumam, bieži vien izmantojot spilgtas krāsas un netradicionālas kompozīcijas.

Gleznotāji – Klods Monē (Impresija. Saullēkts), Pjērs Ogiests Renuārs.

Impresionisms vēlāk ietekmēja postimpresionistus (Vans Gogs, Sezāns).

Mākslas virzieni:

Arhitektūra:

Neogotika (piemēram, Londonas Parlaments), eklektisms (dažādu stilu apvienojums).

Inženiertehniskie risinājumi – dzelzs un tērauda izmantošana (Eifeļa tornis, Kristāla pils).

Tēlotājmāksla un teātris:

Teātrī dominēja sociāli aktuālas tēmas, piemēram, Henrika Ibsena Leļļu nams.

Attīstījās balets (Pēteris Čaikovskis, Riekstkodis).

Mākslas raksturojums:

19. gadsimta māksla atspoguļoja pāreju no tradicionālām pieejām uz modernisma priekšvēstnešiem. Mākslinieki reaģēja uz industrializāciju, strādnieku dzīves apstākļiem un jauno tehnoloģiju iespējām. Romantisms, reālisms un impresionisms radīja bagātīgu kultūras mantojumu, kas ietekmēja nākamos gadsimtus.

# data[].attributes.body
(19. gs. beigas – 20. gadsimts)

1. Sabiedrības raksturojums

19. gs. beigu un 20. gs. sabiedrība piedzīvoja straujas pārmaiņas — industrializācijas, urbanizācijas, tehnoloģiju un ideoloģiju attīstības ietekmē mainījās cilvēku dzīvesveids un sabiedriskās struktūras.

Cilvēks un sabiedrība:

Sabiedrībā nostiprinājās vidusšķira, bet turpināja augt arī strādnieku šķira; attīstījās arodbiedrības un darba ņēmēju tiesību aizsardzības kustības.

Urbanizācija turpinājās — lielpilsētas kļuva par ekonomiskajiem un kultūras centriem.

Pieauga sabiedrības daudzveidība un kosmopolītiskums; strauji attīstījās masu kultūra, prese, kino un citi mediji.

Parādījās jauni uzskati par indivīda lomu sabiedrībā — eksistenciālisms, psihoanalīze (Zigmunds Freids), feminisms.

Valsts un politika:

Demokrātija nostiprinājās daudzās valstīs (vispārējās vēlēšanu tiesības vairākās Eiropas valstīs, sieviešu balsstiesības dažviet 20. gs. sākumā).

Notika divi pasaules kari (1914–1918; 1939–1945), kas būtiski ietekmēja politisko karti un sabiedrības noskaņojumu.

Sociālistiskās un komunistiskās idejas izplatījās — Krievijas revolūcija (1917).

Parādījās totalitārie režīmi (fašisms, nacisms, komunisms).

Reliģija:

Turpinājās sekularizācija, reliģiskajai ietekmei samazinoties, īpaši izglītības un politikas jomā.

Reliģija biežāk kļuva par individuālu pārliecību, nevis sabiedrības organizējošo spēku.

Pieauga interese par garīgumu, mistiku un alternatīvām filozofijām (teozofija, austrumu reliģijas).

2. Intelektuālie sasniegumi

Šis laikmets bija tehnoloģisko inovāciju, zinātnes un kultūras eksplozijas periods, kas radīja jaunu pasaules redzējumu.

Zinātnes attīstība:

Fizika: Alberta Einšteina relativitātes teorija (1905, 1915), kvantu mehānikas sākumi.

Psiholoģija: Zigmunda Freida psihoanalīze; cilvēka zemapziņas un sapņu interpretācijas pētījumi.

Medicīna: Antibiotiku atklāšana (penicilīns, 1928), vakcinācijas attīstība.

Tehnoloģijas: Automobiļa, lidmašīnas, radio, telefona un televīzijas izgudrošana; 20. gs. vidū — dators, internets.

Atklājumi ar mākslu:

Fotogrāfijas un kinomākslas attīstība radīja jaunas mākslinieciskās izpausmes formas.

Jauni materiāli un tehnoloģijas mainīja arhitektūru (dzelzsbetons, stikla fasādes, debesskrāpji).

Dizains un lietišķā māksla kļuva par būtisku kultūras daļu (Bauhaus skola, 1919).

3. Mākslas jomas

20. gs. mākslā dominēja eksperimentēšana, novatoriskums un atteikšanās no tradicionālajām formām.

Mākslas stili:

Impresionisms un postimpresionisms (19. gs. beigas)
– Klods Monē, Vinsents van Gogs, Pols Sezāns.

Ekspresionisms (20. gs. sākums)
– Edvards Munks (Kliedziens), Vasīlijs Kandinskis.

Kubisms (20. gs. sākums)
– Pablo Pikaso, Žoržs Braks.

Futūrisms (20. gs. sākums)
– Džakomo Ballā, Umberto Boccioni.

Dadaisms un siurrealisms (20. gs. 20.–30. gadi)
– Marsels Dišāns, Salvadors Dalī, Renē Magrits.

Abstraktais ekspresionisms (20. gs. vidus)
– Džeksons Polloks, Marks Rotko.

Modernā arhitektūra un dizains
– Le Korbizjē, Bauhaus skola, Frank Lloyd Wright.

Mākslas virzieni:

Arhitektūra
– Funkcionalisms, modernisms (stikls, tērauds, minimālisms: piemēram, Bauhaus ēkas).
– Skyscrapers (Ņujorkas debesskrāpji), Pasaules izstāžu paviljoni.

Tēlotājmāksla un teātris
– Teātra avangards (Bertolts Brechts).
– Attīstījās kino (Čārlijs Čaplins, Sergejs Eizenšteins).
– Baleta modernizācija (Igors Stravinskis, Džordžs Balanchine).

Mākslas raksturojums:

Modernisms mākslā bija orientēts uz jaunu formu, izteiksmes un uztveres veidu meklējumiem. Mākslinieki atteicās no tradicionālā reālisma, pievērsās abstrakcijai, idejām un subjektīvajam skatījumam. Māksla kļuva internacionāla, dinamiska un daudzveidīga, sagatavojot pamatus mūsdienu kultūrai.