# data[].attributes.attachment_link.title
חדשות מהעבר יהדות המזרח  - ספורטאים בשואה

# data[].attributes.body
סקיי נולדה בבודפשט הייתה שחיינית במועדון מקומי והייתה גאה שהתייחסו אל כישרונה ולא אל דתה. למרות זאת, בשנת 1941, במהלך מלחמת העולם השניה הורחקה מקבוצתה בגלל "דת לא ראויה". לקראת סיום המלחמה ועד סופה היא שהתה בבודפשט בבית מוגן בחסות שווייץ יחד עם כ-40 אנשים נוספים, בשני חדרים. על מנת לשמור על כושר נהגה לרוץ במעלה המדרגות הלוך וחזור 100 פעמים בכל בוקר. היא התאמנה בהדרכתו של אימרה שארושי. אחרי שהסתיימה השואה מנהיג גרמני החזיר לה את התארים שלה. היא שרדה את השואה ומתה ב2020 בגיל 92

# data[].attributes.attachment_link.title
נמלטה מהנאצים וזכתה בזהב אולימפי- סיפורה מעורר ההשראה של אווה סקאלי

# data[].attributes.headline
שלמה ארוך נולד ב1923 ב

# data[].attributes.body
שלמה ארוך נולד ב1923 בתאריך 1 בינואר ונפטר ב26 לאפריל 2009 הוא היה מתאגרף יהודי שזכה באלוף יוון ואלוף הבלקן.

שלמה התחיל להתאגרף בילדותו. בגיל 14 ניצח בקרב החובבנים הראשון שלו.

שלמה אארוך שרד את השואה בעזרת זה שהוא היה מתאגרף מוכר השתמשו בו לצורך בידור הוא היה נלחם מול אסירים אחרים ומול אנשי משמר נצים.

לאחר השואה עלה לארץ ישראל עם אשתו שהכיר במחנה.

בארץ המשיך שלמה את קריירת האגרוף הוא היה בין המתאגרפים הבולטים בשנות ה50 וה60

סיפור של שלמה ארוך היה מקור השראה לסרט הוליוודי ניצחון הרוח שמתאר את חייו והישרדותו במחנה אושוויץ

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
שלמה (סאלאמו) ארוך (ב יוונית: Σολομόν Αρούχ;‏ 1 בינואר 1923 - 26 באפריל 2009) היה מתאגרף יהודי יליד סלוניקי ב יוון, אלוף יוון ( 1938) ואלוף הבלקן ( 1939) ב משקל בינוני. ארוך שרד את השואה על ידי השתתפות כפויה בקרבות שארגנו קצינים נאצים, במחנה הריכוז אושוויץ. בשנת 1989 סיפורו גולם ב סרט הקולנוע ה הוליוודי "ניצחון הרוח", בכיכובו של וילם דפו בתפקיד הראשי.

ארוך נולד למשפחה בת שני אחים ושלוש אחיות ב סלוניקי. אביו עבד ב נמל כ סבל וטוען משאות, שטיפח את כישרון בנו באיגרוף.

דריכת כוכבו כמתאגרף

שלמה ארוך החל להתאגרף בילדותו. בגיל 14 ניצח את בקרב החובבים הראשון שלו, במועדון הספורט היהודי מכבי סלוניקי. עד הגיעו לגיל 17 ארוך ניצח על 24 קרבות (שהוכרעו כולם ב נוקאאוט) בדרך לזכייה בתואר אלוף יוון לשנת 1938 ואלוף הבלקן לשנת 1939 במשקל בינוני. בעת שירותו ב צבא היווני, הצטרף לנבחרת האולימפית של יוון. שם העלה את מאזנו ל-27 ניצחונות ונותר בלתי מנוצח. ארוך נהג להילחם בעמידת "Southpaw" המסורתית לשמאליים. לדבריו, בשל סגנון הלחימה הקליל והזריז, כינויו בזירה היה "הבלרינה".

בשנת 1941 כבשו הגרמנים את יוון, ובשנת 1943 החלו לשלח למחנה ההשמדה אושוויץ-בירקנאו את רבבות יהודי סלוניקי. ארוך נשלח לאחר הכיבוש הנאצי ל עבודות כפייה ביוון, ולאחר מכן לאושוויץ. זמן קצר לאחר הגיעו לאושוויץ גילו מפקדי המחנה את יכולת האיגרוף שלו. הם הכריחו אותו להתאגרף נגד אסירים אחרים, חלקם בעלי ניסיון מקצועי באִגרוף, במטרה לבדר את אנשי ה אס אס ששהו במחנה. ארוך נדרש להילחם בגברים גדולים ממנו בהרבה. רובם היו אסירים יהודים, אך חלקם אסירים צוענים ומדי עת גם שומרים נאצים. הקצינים הנאצים היו צופים בקרבות ומהמרים עליהם. הקרבות התקיימו פעמיים או שלוש בשבוע ונמשכו עד שקרס אחד המתמודדים או עד שנמאס לצופים. על כל ניצחון היה ארוך מקבל כיכר לחם, בעוד האסיר המפסיד היה מוצא להורג. את כיכר הלחם שקיבל על ניצחונותיו בקרבות חלק ארוך עם חבריו לצריף. השומרים הנאצים נתנו לארוך לעבוד במטבח של המחנה כדי שיהיה לו כוח להילחם. בדרך זו הצליח לשרוד במחנה עד לפיזורו בשנת 1945.

ארוך הועבר למחנה ברגן-בלזן שם עבד בפרך עד לשחרור המחנה. בתום המלחמה פתח ארוך במסע חיפושים בין מחנות הניצולים, בחיפוש אחרי קרובי משפחתו. כל משפחתו של ארוך נספתה במחנה ההשמדה. אביו של ארוך נהרג לאחר שנחלש ולא יכול היה להמשיך ב עבודת הפרך. אחיו אברהם הוצא להורג ב ירייה, לאחר שסירב לעקור שיני זהב מפיותיהם של יהודים שנשרפו. אימו, אחיותיו וכל הילדים לבית משפחתו הוצאו להורג ב תאי הגזים באושוויץ.

ארוך פגש את מרתה לבית יחיאל, אף היא ניצולת שואה מסלוניקי. בשנת 1945 העפיל הזוג ל ארץ ישראל, שם התחתנו. לזוג ארבעה ילדים. לאחר עלייתו לישראל התגייס ארוך ל צבא הגנה לישראל ולחם ב מלחמת העצמאות. הוא המשיך להתאגרף מפעם לפעם במסגרת חובבנית, אך לא חזר לפעילות מקצוענית. כפי הנראה, ב- 1955 נחל את הפסדו היחיד בקריירה, כשהוכרע בסיבוב הרביעי על ידי מתאגרף איטלקי בקרב שנערך ב תל אביב.

ארוך עבד תקופת מה בשיתוף פעולה עם מנטש צרפתי הן בעסקי הובלות והן כסדרן אירועי מפא"י. ב- 1948 הקים ארוך את חברת ואייר להובלות. כיום החברה מתמחה במתן שרותי שילוח בינ"ל, אחסנה, מנופים ושינוע, וכן עמילות מכס.

הסרט " ניצחון הרוח" ("Triumph Of The Spirit") שיצא בשנת 1989 מבוסס על סיפורו של ארוך. דמותו של ארוך מגולמת בסרט על ידי השחקן וילם דפו. הסרט מתאר את קורות משפחתו באושוויץ, ומתמקד בהישרדותו של ארוך ושל אשתו מרתה, המופיעה בסרט בשם אלגרה.

# data[].attributes.attachment_link.title
שלמה ארוך - ויקיפדיה

# data[].attributes.attachment_link.description
שלמה (סאלאמו) ארוך (ב יוונית: Σολομόν Αρούχ;‏ 1 בינואר 1923 - 26 באפריל 2009) היה מתאגרף יהודי יליד סלוניקי ב יוון, אלוף יוון ( 1938) ואלוף הבלקן ( 1939) ב משקל בינוני. ארוך שרד את השואה על ידי השתתפות כפויה בקרבות שארגנו קצינים נאצים, במחנה הריכוז אושוויץ.

# data[].attributes.attachment_link.title
נאציזם ושואה ציר זמן

# data[].attributes.headline
ויקטור נולד ב-18 באוקט

# data[].attributes.body
ויקטור נולד ב-18 באוקטובר 1911 ונרצח ב-22 בינואר 1945. ויקטור שרד את מחנה אושוויץ מהמחנה הוא וכל מי ששרד הלכו את צעדת המוות ובזמן שהם הלכו את צעדת המוות ויקטור הלך לחפש להם אוכל ולמרות שמצאה שק ששל לחם ששקל יותר ממנו ורצה להביא את זה לחבריו וביקש מהנצאי שיתן לו להצטרף אליהם והנצאי אמר לו לא, ויקטור התעקש ובסוף הנצאי ירה בו.

ויקטור היה מתאגרף במשקל זבוב והיה אלוף העולם בשנים 1931 עד 1932 וזכה עוד כמה פעמים באלוף צרפת. ויקטור נולד בתוניסיה ואז עבר לצרפת בגיל 17. במחנה אושוויץ שחבריו הסתבכו אז הוא עזר להם בקרב.

# data[].attributes.body
מי היה אלפרד נקש?

אלפרד נקש היה שחיין מאוד חזק ומהיר. הוא נולד לפני הרבה שנים, בשנת 1915, באלג'יריה, כשהייתה שייכת לצרפת. הוא היה יהודי.

מה הוא עשה?

כשהיה בן 16, כבר היה אלוף בשחייה.

השתתף באולימפיאדה בגרמניה בשנת 1936.

שבר שיאי עולם בשחייה!

היה גם באולימפיאדה אחרי המלחמה, בשנת 1948.

מה קרה במלחמת העולם השנייה?

בזמן שהנאצים תפסו את צרפת, הם תפסו גם את אלפרד ואת המשפחה שלו.

הוא נשלח למחנה רע מאוד שנקרא אושוויץ.

אשתו והבת שלו נרצחו שם .

הוא נשאר בחיים למרות הכול.

ומה אחר כך?

אחרי המלחמה הוא המשיך לשחות!

אנשים מכל העולם העריכו אותו על האומץ והכוח שלו.

הוא מת כשהיה בן 68, תוך כדי אימון שחייה!

# data[].attributes.attachment_link.title
אלפרד נקש - ויקיפדיה

# data[].attributes.attachment_link.description
אלפרד נקש נולד ב קונסטנטין שב אלג'יריה שהייתה קולוניה צרפתית, בשנת 1915. כיהודי זכה ל אזרחות צרפתית ועם התבגרותו והצטיינותו בתחום השחייה ומשחק הכדורמים עבר לצרפת. נקש היה יהודי גאה, ובשנת 1935 אף השתתף בתחרויות השחייה של המכביה השנייה שנערכו בארץ ישראל ב בריכת השחייה בת גלים ב חיפה וזכה במדליית כסף במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 1:03.2 דקות, אחרי ד"ר פבל שטיינר (1:02.6 דקות) ולפני איליה שרייבמן מפולין (1:04.2 דקות).

# data[].attributes.attachment_link.title
התפשטות-השליטה-הנאצית-באירופה-1938-1942

# data[].attributes.body
אלקה דה לוי הייתה מתעמלת יהודיה הולנדית וחברת נבחרת ההתעמלות של הולנד שזכתה במדלית זהב באולימפיאדת אמסטרדם בשנת 1928.

היא הייתה אחת מחמשת המתעמלות היהודיות בנבחרת, והיחידה ששרדה את השואה.

במהלך השואה, ארבע מחברות הנבחרת והמאמן היהודים נרצחו במחנות ההשמדה.

ב1929 התחתנה עם אנדראס אברהם בואז ונולדו להם שתי בנות אחת, ב1943 הם התגרשו.

אלקה דה לוי ובנותיה שרדו את השואה לאחר ששהו במחבוא במהלך המלחמה.

אלקה דה לוי נפטרה בשנת 1979 באמסטרדם.

# data[].attributes.body
אגנס קיילי – מתעמלת בהתעמלות קרקע ונס ששרדה את השואה

אגנס קיילי הייתה יהודייה מהונגריה, נולדה ב1921 הייתה מתעמלת צעירה ומבטיחה. שהחלה השואה היא הסתתרה בזהות בדויה, אביה נרצח באושוויץ – אך היא עצמה שרדה.

לאחר המלחמה חזרה להתחרות, ובגיל 35 זכתה ב-10 מדליות אולימפיות, מהן 5 מדליות זהב.

היא הפכה לסמל של תקווה, כוח והתמדה – ספורטאית שלא ויתרה, גם מול החושך הגדול ביותר.

היא חיה עד גיל מאה ושתיים ונפתרה בשנת 2024