# data[].attributes.headline
Товариство " Січ "

# data[].attributes.subject
Товариство " Січ "

# data[].attributes.body
5 травня 1900 року в селі Завалля (нині Снятинського району Івано-Франківської області) створили перше фізкультурно-спортивне товариство під назвою «Січ», яке згодом стало осередком для військового вишколу та розбудови військових формацій українців, що боролися за створення Української держави.

# data[].attributes.headline
Мета цього товариства

# data[].attributes.subject
Мета цього товариства

# data[].attributes.body
Це товариство вело свою діяльність не тільки на території Снятинського району, а й на інших територіях, таких як: Буковина, Закарпаття, Центральна Україна.

Воно мало розривати історичні традиції українського народу, сприяти патріотичному й фізичному вихованню української молоді.

# data[].attributes.headline
Діяльність товариства

# data[].attributes.subject
Діяльність товариства

# data[].attributes.body
Перший з'їзд «Січей» відбувся у Коломиї (1902), далі у Станиславові (1911), в Снятині (1912) і найбільший, так званий Шевченківський Січовий Здвиг (за участю бл. 12 тис. членів «Січей», «Сокола», «Пласту», Українських Січових Стрільців) — 28 червня 1914 р. У січових святах брали участь також представники чеських, хорватських і словенських руханкових товариств.

1913 року «Січей» було понад 900, де об'єднувалися близько 80 тис. «січовиків».

# data[].attributes.headline
Літературний напрямок

# data[].attributes.subject
Літературний напрямок

# data[].attributes.body
Популяризації й поширенню січового руху сприяли співаники, календарі («Отаман», «Запорожець»; до 1914 р. — 11 підручників періодичні видання: місячники «Зоря», «Хлопська Правда», як також офіційний орган «Січей» — «Січові Вісти» у Львові, які видавали та редагували К. Трильовський та І. Чупрей.

Українські Січові Стрільці.

# data[].attributes.headline
Січові Стрільці

# data[].attributes.subject
Січові Стрільці

# data[].attributes.body
Після того, як Трильовський заснував товариство Українських Січових Стрільців, у березні 1913 при Українському Січовому Союзі була організована під керівництвом Д. Катамая стрілецька секція для підготови молоді у військовій справі, оформлена пізніше в окремі Товариства Українських Січових Стрільців, яких було 1914 року — 94. Польові вправи цих товариств відбувалися за виданим 1914 року підручником О. Демчука й О. Семенюка п. н. «Правильник піхотинця». З членів товариств УСС, «Січей», «Соколів» та добровольців був сформований у серпні 1914 р. Легіон Українських Січових Стрільців.

З «Січей» вийшла українська військова формація — Українські Січові Стрільці (1914–1920), які стали головною військовою силою при створенні Західно-Української Народної Республіки.

# data[].attributes.body
Товариство "Січ" активно вело свою діяльність. Воно мало розвивати патріотичний дух молоді та їхню фізичну активність. Також воно стало важливою військовою силою.