# data[].attributes.headline
1. Personatges principals i característiques

# data[].attributes.subject
1. Personatges principals i característiques

# data[].attributes.body
ZEUS: pare dels déus. Decideix que trii Prometeu. Innocent, rabiós i venjatiu (els roba el foc, castiga a Prometeu i envia a Pandora)

PROMETEU: savi, astut i just. Tothom l'admirava, dominava totes les ciències i les arts. Tenia una ment poderosa i veloç.

HERMES: fill de Zeus, missatges dels déus i protector dels viatgers i els mercaders, també dels lladres i dels mentiders.

# data[].attributes.headline
2. Representació artística (pintura, escultura, etc.). (mínim 2)

# data[].attributes.subject
2. Representació artística (pintura, escultura, etc.). (mínim 2)

# data[].attributes.body
Títol:

# data[].attributes.attachment_caption
Títol: Prometeu portant el foc. / Autor: Heinrich Friedrich / Ubicació: Museu Nacionl d'Amsterdam

# data[].attributes.attachment_caption
Títol: Prometeu i Atlas / Artista: Desconegut / Ubicació: Museu del Vaticà

# data[].attributes.headline
3. Quina és la funció? (lliçó moral, explicacions del món...)

# data[].attributes.subject
3. Quina és la funció? (lliçó moral, explicacions del món...)

# data[].attributes.body
Aquest mite pretén justificar quin tipus de sacrificis havien de fer els grecs (es quedaven ells la millor part de l'animal). També servia per fer entendre a la gent que calia respectar i tèmer als déus. Pot ser una advertència sobre les conseqüències de l'ambició i l'arrogància humana. No s'ha de desafiar l'autoritat.

Finalment, també ens parla de fenòmens meteorològics i l'aparició del foc.

# data[].attributes.body
1. Per què fan ofrenes els humans? Quina utilitat tenen?

2. Per què escullen Prometeu com a arbitre de la disputa? Per què enganya als déus i com ho fa?

3. Quins càstigs imposa Zeus? Prometeu mereix el seu càstig? Per què? Zeus reacciona de manera adequada? És una divinitat justa?

4. Segons el mite, quin fenomen atmosfèric té relació directa amb els atacs d'ira de Zeus?

5. En el mite, el foc es controlat per Zeus, déu del cel. En la realitat, com aconseguien els éssers humans tenir foc abans que aprenguessin a encendre'l?

# data[].attributes.body
Va de què hi ha una noia que es diu Europa, era tota una bellesa. No podia anar sola al carrer perquè hi havia un món de nois que intentaven estar amb ella per això alguns dels seus germans la vigilaven a tot arreu. Un dia estaven en la platja amb les seves amigues recollint flors. Va distingir un ramat de bous, i en veritat era un noi dolent disfressat d'un animal que volia emportar ser-la. Però no el va aconseguir i al final es va casar tots feliços.

# data[].attributes.body
Midas era un home pobre que tenia una filla i una emmanilla que va morir de fam, ell va voler que fos ric perquè el va recórrer un dur camí per aconseguir invocar a un déu que li consideres aquest desig el qual va ser de tenir una mà que el converteix tot en or, el déu li va concedir, però li va advertir que era perillós i es podria penedir, però al qual li va donar igual, perquè quan Midas va arribar a casa seva va convertir un arbre en or i quan el va abraçar a la seva filla ella es va convertir en or, ell es va penedir del seu desitja doncs el va recórrer una altra vegada per recórrer al déu Adonis i li va donar unes instruccions sobre que fer para recuperar a la seva filla, el va complir tot el que li va dir i gràcies a això la va recuperar.

La moralitat és que no has de ser cobdiciós perquè després t'arrepenjaràs.

# data[].attributes.body
Apol·lo era el déu de la música i un dia la gent d'un poble li va pedir matar a Pitó que era una serp gegant que matava ramats. Apol·lo el va confrontar i va matar la serp.Des d'aquell dia Apol·lo es va tornar molt orgullós. Un dia es va trobar a Eros el déu de l'amor i es va burlar d'ell pel seu petit arc i Eros va respondre que això tindria conseqüències greus, Apol·lo no li va creure, però Eros abans de anar-se'n li va tirar una fletxa de l'amor a Apol·lo i un altra fletxa que rebutja l'amor a Dafne. Tot va anar bé, fins que Apol·lo va veure a Dafne. Es va tornar boig per ella, en canvi, Dafne no estava interessada en ell. Apol·lo no se la podia treure del cap, fins i tot va deixar la caça i el cant, el que més li agradava. Dafne, per la seva part cada vegada que el veia,sortia corrents, la presència d'Apol·lo li feia sentir incòmoda. Un dia Apol·lo va aprofitar per demanar-li que es casés amb ella però, ella ho va rebutjar. Apol·lo no va perdre l'esperança, la va intentar abraçar, però Dafne va sortir corrents pel bosc. Casi sense aire li va demanar al seu pare Peneu que podia preveure el futur i transformar les persones en coses. Per això va transformar a Dafne en un arbre. Quan Apol·lo es va donar conte es va posar a plorar i va deixar la seva cítara i el seu caraix a les branques del llorer i va convertir l'arbre en un símbol de glòria.

Moralina:

El mite ens explica que mai t'has de burlar d'una persona pel que sigui perquè si ho fas tindràs conseqüències greus que et perjudicaran molt. També ens diu que no t'has d'obsessionar amb alguna cosa perquè ho acabaràs perdent.

A l'obra d'art es veu a Apol·lo plorant al costat de Dafne que ja està convertida en un arbre per la persecució que havien tingut ells dos.

Fitxa tècnica:

Autor: Gian Lorenzo Bernini.

Títol: Apol·lo i Dafne.

L'any: 1650

El suport: És una escultura feta sobre marbre.

L'estil: És estil barroc.

# data[].attributes.body
A aquesta escultura es veu quan Perseu mata a Medusa, i agafa el seu cap.

Fitxa tècnica:

Nom de l'autor: Benvenuto Cellini.

Títol: Perseu amb el cap de Medusa.

L'any: 1545.

El suport: Bronze.

L'estil: Manierista.

La història comença amb Acrisi el rei d'Argos. A Acrisi li havien profetitzat que moriria a mans del seu net. Llavors com ell no volia que això passes. Va tancar a la seva filla Dànae a una torre perquè no pogués tenir fills.

Però una nit Zeus que s'havia enamorat de Dànae, va baixar del cel, i es va transformar en pluja d'or, la qual queia al pit i al ventre de Dànae, i la noia es va quedar prenyada.

Quan el seu pare se'n va assabentar, va enviar a Dànae i al seu fill Perseu en una caixa de fusta al mig del mar, perquè els deus decideixin si havien de viure o de morir.

Després de molt temps van arribar a Serifos, una illa. Allà, el rei de l'illa va acollir a Perseu i el va criar.

Molts anys després el rei de l'illa va començar a sospitar de Perseu, i li va dir que havia d'anar a matar a Medusa i portar-li el seu cap. Ell va acceptar la missió.

Llavors Perseu amb l'ajuda dels déus va anar cap a on estava Medusa.

Un cop allà va agafar un escut que li havien donat els deus i es va tapar la cara, va anar avançant molt a poc a poc i li va matar.

De camí de tornada es va trobar a una noia  a la qual va haver de protegir d’un monstre. Al final va tornar amb el cap de Medusa per donar-se la a Acrisi el qual va morir per mirar-lo.

Al final Perseu es va casar amb Andròmeda la noia d'abans, i va ser molt feliç.

El missatge de la història és que no pots decidir les coses d'una altra persona, i que pot ser aquelles persones que pensaves que no podien fer alguna cosa o que serien dolentes per tu, acaben sent bones persones, I no les pots jutjar sense conèixer-les.

# data[].attributes.body
En aquesta foto hi veig un bou que està intentant emportar-ser-la a Europa però al final no lo ho aconsegueix.

# data[].attributes.attachment_caption
En aquesta foto Midas li va donar una abraçada a la seva filla quant venia de l'escola i la nena es va conventir d'or

# data[].attributes.body
Midàs era el rei d'un pais, era el noi mes ric del món, però un dia va ajudar a un avi que coneixia Dionís, per això li va recompensar, li va dir que podia demanar-li el que volgués, Mides va escollir que tot allò que tocarà amb el cos es faria d'or, però després es va penedir perquè el seu gos i la seva filla eran d'or, Dionís li va dir que si anava on començava el llac el seu poder es borraria.

# data[].attributes.body
L'escultura presenta el moment en el qual Perseu ha tallat el cap de Medusa

Fixa tècnica:

Nom de l'autor: Benvenuto Cellini

Títol del mite: Perseu amb el cap de Medusa.

Any: 1545

Suport: Bronze

Estil: Manierista

A l’antiga Grècia va existir una mena de monstre amb u poder que et mirava i et quedaves petrificat per tota la vida. Durant molts anys va ser molt difícil derrotar-ho, fins que un dia, un home que es deia Perseu ho va intentar.

El naixement de Perseu va ser increïble, un oracle li va advertir al seu avi, el Rei d’Argos que la seva filla donaria a llum a un nen que ho mataria. El Rei va encapçalar a Dànae, la seva filla a una torre del palau per evitar que s'enamorés i tingues fills, però Zeus estava tant enamorat d’ella, que es va convertir en pluja d’or i va aconseguir entrar al palau per la finestra, i Dànae es va quedar embarassada de Perseu, quan el rei es va adonar, va ficar al fill i a Dànae dins d’un cofre, per després tirar-ho al mar.

Perseu i Dànae van acabar en l’illa de Semifós, on governava el rei Polidectes. Un dia el Rei li va dir que havia de fer una missió, que havia de portar-li el cap de medusa.

Perseu es va quedar impressionat, perquè era quasi impossible, però que ho faria.

Primer uns deus li van donar unes botes amb ales per arribar abans, i un escut per protegir-se…

Quan Perseu va arribar, es va trobar al cap de Medusa, ella anava a mirar-ho perquè es quedi petrifica, però Perseu va tenir una idea, amb l'escut protegir-se i com és vella el reflex, ella es veuria i es quedaria petrificada, allà li va tallar el cap i el va ficar en una bossa per entregar-li al rei d’Argó.

Quan el rei la va veure, ell es va quedar petrificat.

Missatge final: No has de fer mal a ningú, ja que si ho fas, tu també podràs patir les conseqüències, o fins i tot pitjor.

# data[].attributes.body
INFORMACIÓ DEL CUADRE:

En el cuadre es veu com Pandora obre la caixa amb totes les desgracies.

-Hefest (el déu del foc) viu en una cova treballant, fa coses com armadures, armes,          etc.

Doncs un dia arriba Zeus dient-li que Prometeu ha robat el foc. Zeus li vol donar una lliçó als homes amb ajuda d'Hefest. Zeus va pensar que hi havia moltes deesses, però cap dona havia trepitjat encara la Terra. Després de pensar tant Zeus li va dir que construeix a una dona molt guapa, tant com Afrodita. Li van posar el nom de Pandora i li donaran tots els dons imaginables. Zeus li va donar una capsa, però li va dir que mai l'obri. Estava tot bé fins que Zeus li va donar un últim present: la curiositat.

Van conduir a Pandora fins a la Terra, es va encontrar a Epimeteu, i ell només verla ja es volia casar amb ella.

Quan es van casar tot bé fins que un dia a Pandora no parava de pensar que hi ha en la capsa molts dies, fins que un dia la va obrir i el que hi havia dins era la desgracia.

Moralega:

Quan els deus et diuen que no fessis alguna cosa no la fessis, les tens que fer cas.

John William Waterhouse:

Títol: Pandora

L'any: 1896

El suport: llenç

L'estil: pintura mitologica

# data[].attributes.body
Aquest mite es desenvolupa després que Pandora obris la capsa. Quan Pandora va obrir la capsa, tots els homes van començar a lluitar entre ells. Es va lliurar batalles en camps i ciutats, va haver-hi vessants de sang per tota la Terra. Zeus se'n va frustrar molt, i va fulminar amb els seus llamps centenars de persones. Zeus llençava els llamps per avisar als soldats de què parin de fer guerres, però com no feien cas, va inundar tot el món perquè no hi hagi cap supervivent. Sorprenentment van sobreviure dues persones: Deucalió i Pirra, que eren marit i muller. Deucalió i Pirra van anar al temple de Temis. Quan van arribar, van començar a raça amb els genolls a terra. Li van preguntar que si tornaria a haver-hi homes i dones al món. Temis va respondre clar i sincer, va dir: si tireu els ossos de les vostres mares, a segues i per sobre de les espatlles, invocaran a homes i dones. Es van negar a toca les tombes de les seves mares, llavors, van trobar una altra solució. Deucalió se li'n va acudir una altra manera, en compte de llençar els ossos dels familiars, llençar pedres. Va funcionar, i fan decidir que: les pedres que llançaven Deucalió naixien barons, i de les que llençava Pirra neixin dones. Les pedres blanques originaven homes blancs i les pedres negres originaven homes negres; les pedres pesants es convertien en persones robustes i les lleugeres en persones primes.

Quadre:

En aquesta imatge es pot veure el moment quan Deucalió i Pirra segueixen el consell de Temis per aconseguir homes i dones amb la tecnca de la pedra.

Fitxa tecnica:

Martinez del Manzo

Deucalió i Pirra despues del diluvio

Siglo XVII

Lienzo

L'art barroc

# data[].attributes.attachment_caption
En aquest quadre esta Hercules al panta de lerna mirant fixament a l'hidra.

# data[].attributes.body
El mite explica que hi havia un nen dit Hèrcules i que era molt admirat per què tenia molta força. Es deia que va poder guanyar a un exèrcit de milers de soldats sense cap ajuda. Era corpulent i àgil ideal per la lluita i quan era un bebè va estrangular a dues serps.

Moltes vegades Hèrcules va fer batalles molt reconegudes com l’hidra de lerna que va ser així:

L’hidra de lerna era un monstre amb cinquanta caps nascut a l’inframon i s’alimentava ovelles i vaques i un dia Hèrcules va aparèixer per matar-lo i ho va fer entrant a la seva cova amb una dotzena de fletxes i quan va veure l'hidra la va començar a atacar amb la seva espasa, però quan li talla un cap es regenera en pocs segons i això feia que no el podia guanyar fins que quan estava exhaust li va aparèixer Atenea la filla de Zeus i li va donar força i al final Hèrcules va guanyar a l'hidra de lerna.

Fitxa tecnica:

Nom: Gustave Moreau

Titol : Hercules and the lernaean.

L'any: 1876

El suport: Marbre

L'estil: Art modern

# data[].attributes.body
Nom autor: Peter Paul Rubens

Títol: El rapte de Europa

L'any: 1632

El suport: Or

L'estil: Edat d'or

# data[].attributes.body
El meu mite tracta obre un país que es diu Lidia. En la qual regnava un home que es deia Idmon Tenia una filla que es deia Aracne.

Aracne teixia molt bé, fins i tot va dir que era millor que Atena!

Atena que era deessa de les filadores i les bordadores, quan va sentir fura Atena sobre aquelles paraules. Aquell dia una anciana va entrar al taller i li va preguntar si havia fet ella mateixa, va respondre sí orgullosa. L’anciana li va advertir que no digués aquelles coses perquè si no Atena li podria castigar Atena va aparèixer davant d'Aracne.

Aracne li va dir que podien competir per a veure qui era millor. Al final Aracne va ser castigada per Atena.

Informació del quadre:

Nom autor: Paolo Veronese

Títol: El desafiament d'Aracne

L'any: 1520

El suport: Sobre la paret

L'estil: manierisme

Moralitat:

La moralitat d'aquesta història és que no t'has de creure superior a un altre.

# data[].attributes.body
l'Esfinx era monstre que se situava en mig del camí per anar a Tebes, l'Esfinx era un monstre amb cap de dona potes de lleó cua de serp i ales d'àliga un dia un viatger volia anar a la ciutat, però l'esfinx només li deixava passar si endevina l'endevinalla que deia així:

només té una veu i camina amb quatre potes al matí, dues al migdia i tres a la nit com menys peus té més veloç corre si el coneixes t'estima, però si no el coneixes lluita contra tu i et destrueix

l'home no va poder-lo endevinar i l'Esfinx li va tallar el coll després d'aquella tragèdia la gent tenia molta por i ningú podia anar a Tebes un bon dia un home que es deia Èdip volia anar a Tebes i es va topar amb L'esfinx li va repetir la mateixa endevinalla Èdip va trigar una mica, però al final va dir:

-La solució del teu enigma és l'home, l'home té la seva pròpia veu, al matí de la seva vida gateja a quatre potes al migdia camina sobre dos peus i és més veloç, a la nit quan es fa vell recolza el seu bastó amb el qual té el seu tercer peu i corre més lent si l'home s'arriba a conèixer a si mateix, esdevé el seu millor amic, si no, es converteix en el seu pitjor enemic així va derrotar a l'Esfinx i el seu poble agraït el va coronar com a rei de Tebes.

En la imatge es pot veure com Èdip es troba amb l'Esfinx i li proposa endevinar l'enigma, i on Èdip venç a l'Esfinx.

Fitxa tècnica:

Autor: Gustave Moreau.

Títol: Èdip i l'enigma de l'Esfinx.

L'any:1864.

El suport: Óleo.

L'estil: Simbolisme.

# data[].attributes.body
Europa,va tenir 3 fills i un d'ells va ser el rei de Creta que es deia Minos.Era un home ambiciós i va fer embarcar amb el seu exèrcit conquerir territoris de la riba de la Mediterrània.Atenes i Megàra,eren ciutats gregues,i van caure a les mans de Minos, la qual cosa va convertir Minos en un dels homes més respectats i temuts de la seva època.Minos tenia dues filles i la seva dona Pasífae,Minos volia tindre un noi perquè així seria com ell.Llavors quan estava embarassada,Minos es va il·lusionar perquè pensava que era un noi. Va néixer i va veure que era un ésser monstruós anomenat minotaure,després es va encarar amb la seva dona i li va preguntar amb qui va estar i la dona tot plorant li va confessar que va estar amb un déu brau,un magnífic brau blanc.     

# data[].attributes.body
Dèdal havia construït un laberint per deixa al minotaure encerat.

El minotaure s'escapa i van metre a Dèdal i Icar el seu fill.

Dèdal es liba ocorri fer unes ales amb Erba, animals morts, cera d'abelles…

començar a batre les ales i van volar on tan alt que el laberint es veia tan petit que semblava un Llugina

Fueron al mar para anar a unes illes.

Però icar van anar demasiat amunt i la cera es va dereti i icar va caire al mar i va murri.

FOTO

sebeu com icar cau i asu pdre Dèdal mira com cau al seu custat

# data[].attributes.body
La obra mitològica ens parla d’una noia anomenada Europa, princesa molt bonica, filla del rei Agenor governant de la ciutat de Tir.

Penjat per la jove, Zeus es va convertir en un brou blanc i molt voluminós, colant-se entre un ramat de bous que a la platja on estava passejant Europa amb les seves amigues.

Europa confiada i meravellada per l’animal va pujar-se sobre l’animal i Zeus se la va emportar creuant el mar fins arribar a l’illa de Creta.

Ja en Creta, Zeus li va revelar qui era realment, es  van casar i van tenir tres fills.

# data[].attributes.body
Hi havia un home que es deia dedal el que va ser qui va fer el laberint on estava tancat el minotaure pero teseu va matar a el minotaure i va fullir del laberint i minos es va entera es va enfadar amb dedal i el va tanca el seu laberint i per duplica el seu dolor va tanca el seu fill amb el el seu fill es deia icar que iva a cumplir catorze anys i cuan tota la gent es va enterar es va posar triste. mentres que dedal pensava una forma de surtir del seu laberint. cuan dedal va dir surtirem voland icar li va dir. que dius pare dedal li va dir tu ajudam que tenim molta feina no va ser dificil encontrar els materials per que hi havien restes d'animals de bresques de abelles i pluja. dedal va fer dos parells d'ales amb canyes cera i plomes pero abans de pegar el vol van practicar i dedal l'hi va dir fill tens que vola bè icar l'hi va dir tranquil pare volare tan alt com el sol dedal va dir tampoc tan alt perque si no la calo del sol fondra la cera de les canyes i les canyes es desenganxara i cauras al mar icar va dir vale pare despres van tomar impuls i els dos van volar com aus acontinuacio el pare d'icar voli empezar una nova vida al nord pero dedal va perdre de vista a icar no hi era ni a dalt ni a baix ni esquerra ni dreta va mirar al mar i va veure al seu fill ofegat. lo que va pasar es que icar va volar tan alt que la cera es va fondre les plomes es van desfe. el sol el va castigar.

# data[].attributes.body
Hèrcules era insuperable en la lluita, en la caça i en les armes. Quan era un nadó, un parell de serps, van anar on dormia Hèrcules la intenció de matar-lo, però Hèrcules les va agafar amb les mans i va estrangular-les. Hèrcules va estar en moltes ocasions de salvar el món d'un perill, per exemple l'hidra, un monstre de cinquanta caps, nascut a l'infern. Hèrcules va viatjar fins al pantà i va despertar-la amb una dotzena de fletxes, llavors l'hidra es va aixecar amb molta fúria, es va a cercar a Hèrcules amb unes pocs passos i hauria mort Hèrcules pel venen de l'hidra, però Hèrcules portava una tela de roba el nas.

Hèrcules va colpejar-la amb ferocitat de més de cent vegades, però no li feia res, llavors va sacar la seva espada i va tallar un dels cinquanta caps i va aparèixer tres més. Hèrcules estava abast i hauria mort allà, però va sentir una veu, que deia que busqui el cap d'or i Hèrcules no sabia qui era, era la deessa Atena, llavors Hèrcules va veure una llum que il·lumina el cap d'or, va agafar la seva espasa i va tallar aquell cap i l'hidra va desplomar-se sobre el fang i Hèrcules l'havia vençut.

# data[].attributes.body
Hi havia un poble anomenat Tebes que tenia un gran problema:

Hi havia una criatura rara que es deia Esfinx, l'havien enviat els deus molt decebuts i enfadats. Allò bloquejava el camí a Tebes i no deixava passar a ningú, només ho feia si resolien el seu enigma (sempre era la mateixa pregunta). El que passava és que si algú fallava la pregunta l’assassinava.

Llavors un dia va arribar un home molt llest i com a valent que era li va preguntar a l’esfinx si podia provar de resoldre l’enigma i la qüestió era la següent: Només té una veu i camina amb cuatre potes al matí, dues al migdia i tres a la nit.

L’Èdip va pensar durant una bona estona, fins i tot es va dibuixar un cercle al seu voltant per concentrar-se i després va arribar la resposta: la solució al teu enigma és l’home.

Quan és un bebè gateja amb quatre potes, quan creix camina amb dues, i quan es fa vell va amb bastó, que és la tercera pota.

L’esfinx va sorprendre's molt, massa, el que va provocar que és capaç d’un precipici i es morís.