# data[].attributes.headline
Cultura Vikinga: (Andrea Leal, Nuria Paris)

# data[].attributes.subject
Cultura Vikinga: (Andrea Leal, Nuria Paris)

# data[].attributes.headline
INDIA (Nuria, Elena, Andrea, Carla, Maria)

# data[].attributes.subject
INDIA (Nuria, Elena, Andrea, Carla, Maria)

# data[].attributes.headline
Maasai (Nuria, Elena, Andrea, Carla, Maria)

# data[].attributes.subject
Maasai (Nuria, Elena, Andrea, Carla, Maria)

# data[].attributes.headline
Civilització Inuit (Keyla, Estela, Carolina, Salma)

# data[].attributes.subject
Civilització Inuit (Keyla, Estela, Carolina, Salma)

# data[].attributes.body
(Francesca, Paula M, Carla, Agnès, Júlia, Paula H i Alba)

# data[].attributes.body
Aida Fernández, Alba Fernández, Glòria Ferré i Andrea Alcaraz

# data[].attributes.headline
Cultura japonesa (Andrea Alcaraz, Aida Fernandez, Alba Fernandez i Glòria Farré)

# data[].attributes.subject
Cultura japonesa (Andrea Alcaraz, Aida Fernandez, Alba Fernandez i Glòria Farré)

# data[].attributes.headline
EXPLICACIÓ CULTURA MAASAI (Nuria, Elena, Andrea, Carla, Maria)

# data[].attributes.subject
EXPLICACIÓ CULTURA MAASAI (Nuria, Elena, Andrea, Carla, Maria)

# data[].attributes.body
La cultura maasai es una cultura indígena y étnica perteneciente al pueblo maasai, que habita principalmente en el sur de Kenia y el norte de Tanzania.

Es una cultura tradicional con una marcada dimensión religiosa y social, y se distingue de las culturas urbanas africanas más occidentalizadas.

Los maasai son un pueblo nilótico que emigró desde Sudán del Sur hacia el este de África alrededor del siglo XV. Durante siglos, han convivido con otros pueblos africanos como los kikuyu, los samburu o los chagga

La cultura maasai se manifiesta a nivel regional, ya que está limitada a zonas específicas de Kenia y Tanzania, especialmente en el Gran Valle del Rift

Es una cultura popular, ya que pertenece a una comunidad específica y se transmite de generación en generación. No es una cultura de masas,

Los maasai tienen un sistema de creencias animista y monoteísta centrado en Enkai, su dios supremo. Consideran el ganado como un regalo sagrado de Enkai, y su vida gira en torno a la ganadería. Su sociedad está organizada en una jerarquía de grupos de edad, y los guerreros (morans) desempeñan un papel fundamental en la defensa y la identidad de la comunidad. También valoran la resistencia, la fuerza y la lealtad a su tribu.

Los maasai se rigen por normas tradicionales transmitidas oralmente. Las decisiones importantes son tomadas por los consejos de ancianos. Aunque su cultura no está codificada en leyes escritas, siguen reglas estrictas sobre el matrimonio, la propiedad del ganado y los ritos de iniciación.

Su idioma principal es el maa, una lengua nilótica. También hablan suajili y, en menor medida, inglés. Tradicionalmente, su cultura es oral, con historias, proverbios y canciones transmitidas de generación en generación.

Vestimenta: La shúkà, un manto de colores vivos (principalmente rojo), es uno de los elementos más característicos.

Joyería: Collares, brazaletes y pendientes elaborados con cuentas de colores, especialmente usados por mujeres y guerreros.

Danza y música: La más famosa es el adumu, donde los guerreros saltan verticalmente en competiciones de habilidad.

Alimentación: Su dieta se basa en leche, carne y sangre de vaca.

Fiestas y rituales: Destacan las ceremonias de iniciación, donde los jóvenes pasan de niños a guerreros mediante pruebas y la circuncisión.

Arquitectura: Las manyattas son casas hechas de barro, paja y estiércol de vaca.

# data[].attributes.headline
Cultura Hippie (Maria Garcia, Tania Gonzalez, Gemma Carbonell, Ludmila Jimenez, Nadia Venegas, Joana Coll)

# data[].attributes.subject
Cultura Hippie (Maria Garcia, Tania Gonzalez, Gemma Carbonell, Ludmila Jimenez, Nadia Venegas, Joana Coll)

# data[].attributes.body
A: La cultura hippie és un moviment ideològic-social sorgit als EUA als anys 60, contrari al capitalisme, el materialisme i les guerres, i defensor de la pau, l’amor lliure i la natura. Va tenir una gran influència en la música, l’art i la política. Tot i el seu interès per religions orientals, no era una cultura religiosa perquè rebutjava dogmes. No estava lligada a cap territori concret i es diferenciava de la cultura científica perquè basava l’expansió de la consciència en experiències personals i psicodèlia, no en la ciència. També s’oposava als valors conservadors i a l’autoritat, deixant una empremta en moviments com l’ecologisme i la defensa de les llibertats individuals.

B: El moviment hippie es va desenvolupar principalment durant les dècades de 1960 i 1970, especialment als Estats Units, en un context de canvis profunds a nivell social, polític i cultural.

Factors que van influir en el seu sorgiment:

Guerra del Vietnam (1955-1975).

Moviments pels drets civils.

Revolució sexual i feminisme.

Expansió de drogues psicodèliques:.

Influència de religions orientals.

Cultures i moviments amb què va conviure

Cultura conservadora tradicional.

Moviment feminista de la segona onada:.

Moviment estudiantil i contracultura.

Moviment ecologista emergent.

Moviment beatnik (dècada de 1950).

C: La cultura hippie es un fenomen transnacional, ja que es va manifestar a diferents parts del món, però amb epicentres clars a nivell nacional i regional. Inicialment, va sorgir als Estats Units durant la dècada de 1960, especialment a ciutats com San Francisco i Nova York. Des d’allà, es va expandir cap a altres regions dels EUA i va travessar fronteres, arribant a Europa (Regne Unit, Països Baixos, Alemanya, Espanya), Amèrica Llatina i altres continents. Tot i el seu caràcter global, la cultura hippie es va adaptar a les particularitats de cada regió. Per exemple, a Espanya es va vincular amb el moviment contracultural durant el final del franquisme. Per .tant, es pot dir que el moviment hippie va ser transnacional en la seva difusió, però amb manifestacions específiques a escala nacional, regional i local segons el context sociopolític i cultural de cada lloc.

D: Inicialment era un fenomen contracultural i alternatiu, amb una comunitat relativament petita però influent, formada sobretot per joves desencantats amb el sistema establert. No es pot considerar elitista, perquè rebutjava les jerarquies i les estructures de poder convencionals.

En alguns aspectes es va convertir en un fenomen de masses, ja que la seva estètica (roba colorida, cabells llargs, símbols de la pau) i alguns dels seus valors van ser absorbits per la cultura dominant i el mercat de consum. Tot i això, el seu esperit original es va diluir quan va ser comercialitzat.

La cultura hippie va passar de ser un moviment alternatiu i contracultural a tenir un impacte popular i, finalment, ser assimilada parcialment per la cultura de masses. Tot i això, els seus ideals continuen inspirant moviments ecologistes, espirituals i anticapitalistes actuals.

E: Pel que als valors, els hippies rebutjaven la guerra i qualsevol forma d’opressió, promovien l’amor universal, l’afecte sense restriccions i la llibertat en les relacions personals. D’altra banda, donaven importància a viure en sintonia amb el medi ambient, evitant el consumisme excessiu i utilitzaven la música, la pintura, la moda com eines d’expressió. A més, rebutjaven l’individualisme extrem, ja que vivien en comunitats autogestionades.

Seguint amb les creences, molts hippies rebutjaven les religions tradicionals, degut a que cercaven experiències espirituals. D’aquesta forma, creien que era possible expandir la ment mitjançant la meditació, la música i la connexió amb la natura. En referència als drets humans, l’equitat entre gèneres i la inclusió de tota la població, es consideraven grans defensors d’aquesta visió social.

Finalment, la ideologia en la qual es basaven rebutjava el sistema capitalista, ja que prefereixen un estil de vida autosuficient. D’aquesta manera, s’oposaven a governs i institucions que consideraven repressius o opressius a través de desafiar les normes socials.

F: La cultura hippie, que va sorgir a finals dels anys 50 i es va consolidar durant els anys 60 i 70, es va caracteritzar per una visió contracultural, pacifista, i amb un gran enfocament en la llibertat personal, l'amor, la pau i la connexió amb la natura. Tot i que no existien lleis ni normes formals dins del moviment, sí que es van desenvolupar certs valors i principis que guien la seva filosofia. Algunes d'aquestes "lleis" o normes no escrites són:

Pau i amor.

Llibertat individual.

Respecte per la natura.

Rebuig del materialisme.

Antimilitarisme.

Comunitat i solidaritat.

Experimentació amb substàncies.

No a l'autoritat.

Estètica i expressió artística.

Tot i que aquestes no eren lleis formals, eren principis fonamentals que guien els comportaments i les creences dels hippies. El moviment va ser un desafiament a les normes establertes i va tenir un impacte profund en la cultura, la música i les actituds socials de l'època.

G. La cultura hippie es va expressar principalment a través del llenguatge oral i escrit, amb una forta influència de l’espontaneïtat i la creativitat pròpies del moviment. El llenguatge oral es caracteritzava per un to informal, col·loquial i sovint contracultural.
Es va incorporar expressions pròpies com peace and love, groovy, far out o make love, not war. La música era una de les formes més importants d’expressió oral, amb lletres que transmetien missatges de pau, amor i rebel·lió. En quant al llenguatge escrit, es manifestava en pamflets, cartells, revistes underground i manifestos contra la guerra i en favor dels drets civils. Molts hippies escrivien poesia i literatura alternativa, sovint inspirades pel moviment beat i per autors com Jack Kerouac o Allen Ginsberg. Els missatges de protesta i de canvi social es difonien a través de murals, pintades i grafits amb estètica psicodèlica.

Tant l’oralitat com l’escriptura hippie buscaven trencar amb les convencions i expressar una visió del món basada en la llibertat, l’espiritualitat i la resistència al sistema establert.

H:

Simbologia hippie

Símbol de la Pau.

La Flor.

El signe de la victòria.

L’arc de Sant Martí.

Mandales i símbols espirituals.

Vehicles psicodèlics.

Himnes i cançons emblemàtiques

Imagine -John Lennon

Blowin’ in the Wind – Bob Dylan

Give Peace a Chance – John Lennon.

San Francisco (Be Sure to Wear Flowers in Your Hair) – Scott McKenzie.

Let the Sunshine In – Musical Hair.

Somebody to Love – Jefferson Airplane.

Estètica hippie

Roba folgada, colorida i amb estampats psicodèlics.

Pantalons acampanats, armilles de pell, ponxos i serrells.

Flors i cintes al cabell, collarets de comptes i plomes.

Motxilles decorades amb missatges de pau i amor.

Tatuatges i body painting inspirats en la natura i símbols espirituals.

Cuina hippie

Vegetarianisme i veganisme com a estil de vida.

Aliments naturals: cereals integrals, llegums, fruita seca, verdures ecològiques.

Menjar comunitari: sopars i àpats compartits en comunitats.

Infusions i herbes amb propietats medicinals.

Filosofia macrobiòtica: aliments equilibrats per cos i ment.

# data[].attributes.headline
EXPLICACIÓ CULTURA PUNK (Francesca, Paula M, Carla I, Agnès, Júlia, Paula H i Alba)

# data[].attributes.subject
EXPLICACIÓ CULTURA PUNK (Francesca, Paula M, Carla I, Agnès, Júlia, Paula H i Alba)

# data[].attributes.body
La Cultura Punk

Nom i Definició General
El punk és una cultura ideològica-social nascuda a mitjans dels anys 70, caracteritzada per la seva actitud contestatària, antiautoritària i de rebuig a les normes establertes. Es manifesta principalment a través de la música, la moda, les arts visuals i una filosofia basada en el DIY (Do It Yourself - Fes-ho tu mateix).

Diferenciació respecte a altres cultures
A diferència d'altres moviments juvenils, el punk es distancia del mainstream, rebutjant la comercialització i el consumisme. Es diferencia de la cultura hippie, amb qui comparteix certa crítica al sistema, però amb una actitud més agressiva i nihilista. Així mateix, es distancia de cultures musicals com el rock progressiu, que valorava la sofisticació musical, mentre que el punk defensa una música més senzilla i directa.

Context Sociohistòric i Convivència amb Altres Cultures
El moviment punk sorgeix a Anglaterra i els Estats Units en la dècada de 1970, en un context de crisi econòmica, atur juvenil i descontentament amb els governs. En aquesta època conviu amb la cultura disco, el rock clàssic, el reggae i els primers moviments de la música electrònica. A nivell polític, el punk es desenvolupa en una època de conflictes socials i protestes contra el capitalisme i l'autoritat.

Context Geogràfic
El punk té una manifestació transnacional. Si bé va sorgir als Estats Units (Nova York) i al Regne Unit (Londres), es va expandir per tot el món, adaptant-se a les realitats locals de cada lloc. Ha tingut especial influència a Europa, Amèrica Llatina i Japó.

Abast
El punk no és una cultura de masses, sinó que es manté com un moviment popular i alternatiu, sovint vinculat a col·lectius marginals i underground.

Valors, Creences i Ideologies

Antiautoritarisme i rebuig a les estructures de poder.

DIY (autogestió i independència cultural).

Crítica al consumisme i al capitalisme.

Defensa de la llibertat d'expressió.

Sovint vinculat a idees anarquistes i de justícia social.

Lleis i Normes
No segueix normes establertes per institucions, però té codis interns com la solidaritat entre membres, la no-comercialització de la cultura i la crítica a la hipocresia social.

Llenguatge

Oral: Un estil directe i provocador, amb insults i crítica social.

Escrit: Lletres de cançons, fanzines i grafits amb missatges contestataris.

Simbologia i Manifestacions Artístiques

Música: El punk rock (Sex Pistols, The Clash, Ramones, Dead Kennedys, etc.).

Estètica: Roba estripada, cuir, imperdibles, crestes de colors, maquillatge exagerat.

Bandes i símbols: A sovint s'identifica amb l'A d'anarquia, estrelles, calaveres i la bandera negra.

Cuina: No té una gastronomia pròpia, però hi ha una forta relació amb el moviment vegan i anticonsumista.

Costums i rituals: Concerts underground, okupacions, manifestacions, creació de fanzines i mercats d'autogestió.

Festes: No té festivitats establertes, però es celebren trobades i concerts alternatius.

# data[].attributes.headline
Cultura japonesa (Andrea Alcaraz, Aida Fernández, Alba Fernández, Glòria Farré)

# data[].attributes.subject
Cultura japonesa (Andrea Alcaraz, Aida Fernández, Alba Fernández, Glòria Farré)

# data[].attributes.body
a) Nom i definició general

La cultura japonesa és una cultura mil·lenària amb una gran riquesa d’aspectes tradicionals i contemporanis. Es tracta d’una cultura que integra elements religiosos, filosòfics, artístics i socials específics, caracteritzats per la seva profunditat espiritual, l'estètica detallada i la recerca d'harmonia amb la natura. Es distingeix de moltes altres cultures per la seva fusió única entre el budisme, el xintoisme i la influència de les ideologies xineses, així com per la seva evolució autònoma en molts àmbits com l’art, l'arquitectura, la música, la cuina i les tradicions socials. A més, la cultura japonesa és molt particular en termes de disciplina, respecte pel col·lectiu, i una estètica basada en la simplicitat i la subtilesa.

b) Context sociohistòric

La cultura japonesa es desenvolupa en un context d'aïllament gairebé complet fins a mitjans del segle XIX, quan el Japó es va obrir al món exterior després de segles de política d'aïllament (sakoku). Durant aquest llarg període, va cultivar una identitat pròpia, malgrat l'influència de la cultura xinesa i més tard, la influència occidental. Durant l'era Meiji (1868-1912), Japó va passar d'un feixisme feudalisme a una societat més moderna i industrialitzada, tot mantenint les seves arrels tradicionals. Al segle XX, Japó va passar per moments històrics tràgics com la Segona Guerra Mundial i la posterior reconstrucció que va establir la cultura contemporània japonesa, mesclant elements tradicionals amb la modernitat globalitzada.

En termes de convivència amb altres cultures, Japó ha mantingut una relació estreta amb la cultura xinesa (en la filosofia, l’escriptura, la religió), però també ha estat influenciat per les cultures occidentals, especialment després de la restauració Meiji.

c) Context geogràfic

La cultura japonesa es manifesta a nivell nacional dins de les illes del Japó, amb una influència global notable, sobretot des de la postguerra, quan Japó va emergir com una superpotència econòmica i cultural. Actualment, la cultura japonesa té un impacte transnacional gràcies a l'exportació de la seva cultura pop (anime, manga, videojocs), la seva gastronomia i la seva moda.

d) Abast

L’abast de la cultura japonesa és elitista en certes tradicions com la cerimònia del te, el teatre Kabuki, o les arts tradicionals com el sumi-e (pintura amb tinta). Al mateix temps, és popular i de masses en àmbits com la cultura pop (anime, manga, videojocs, música J-pop), la moda i la cuina japonesa. La fusió d'elitisme i popularitat és una característica única de la cultura japonesa.

e) Valors – creences – ideologies

Els valors més destacats en la cultura japonesa inclouen el respecte pel col·lectiu per sobre de l'individualisme, el respecte pels més grans, l’harmonia social, la disciplina i l’agraïment. La cultura japonesa se centra també en la naturalesa, amb la creença en l'animisme (tot té esperit), influenciada pel xintoisme, i en la recerca de l'equilibri i la serenitat espiritual, com es veu en el budisme japonès. Les ideologies inclouen una gran valoració de l'estètica, l’art de la subtilesa i l’autodisciplina, així com una gran responsabilitat social i familiar.

f) Lleis i normes

La cultura japonesa es regeix per un conjunt de normes socials molt estrictes que inclouen la importància de l’etiqueta, la jerarquia social i la conducta respectuosa en públic. A nivell de lleis formals, el sistema legal japonès es basa en el dret civil i està fortament influenciat per la filosofia i els valors de la societat, com el respecte per la llei, l'ordre i la disciplina.

g) Llenguatge (escrit, oral)

El japonès és l'idioma principal. La llengua escrita utilitza tres tipus de caràcters: kanji (caràcters d'origen xinès), hiragana (un sil·labari fonètic per a mots japonesos) i katakana (un altre sil·labari fonètic per a paraules estrangeres). La llengua oral és fonamental en les interaccions socials i expressa el respecte a través de diferents nivells de formalitat. El japonès té una gran varietat de maneres d’expressar-se segons el context, com el keigo (llenguatge respectuós).

h) Simbologia i manifestacions artístiques

Himne: L’himne nacional de Japó és “Kimigayo,” que és una composició poètica que expressa la longevitat de l'emperador i el país.

Banderes: La bandera nacional és el “Hinomaru,” un cercle vermell que simbolitza el sol.

Música: La música tradicional japonesa inclou instruments com el shamisen, el koto i el taiko, mentre que la música moderna inclou el J-pop i les bandes de rock japoneses.

Estètica: La bellesa japonesa es reflecteix en conceptes com el “wabi-sabi” (la bellesa de l'imperfecte) i el “mono no aware” (la sensibilitat cap a la transitorietat de les coses).

Cuina: La cuina japonesa inclou plats com el sushi, el ramen, el tempura i l’okonomiyaki, i es caracteritza per la simplicitat, l'estètica visual i la frescor dels ingredients.

Costums i tradicions: Algunes de les tradicions més conegudes són el Hanami (observació dels cirerers florits), la cerimònia del te, els matrimonis xintoistes, i el Nengajo (tarja de felicitació d’any nou).

Festes: Algunes festes tradicionals importants són el Año Nou (Shogatsu), el Tanabata (Festa de les Estrelles) i el Obon (celebració dels avantpassats).

Rituals: Els rituals són una part fonamental de la vida japonesa, com els rituals de la cerimònia del te, les visites a temples i santuaris, i els rituals de respectar els avantpassats en les cases i els cementiris.

La cultura japonesa és una de les més riques i complexes del món, destacant-se per la seva capacitat d'integrar tradició i modernitat. En relació amb els moviments culturals anteriors, la cultura japonesa manté una forta connexió amb el budisme, el xintoísmo i les arts tradicionals, al mateix temps que ha sabut adaptar-se a les influències occidentals i globals, especialment en l'era contemporània amb l'expansió de l'animi, màniga i la tecnologia. Respecte a la evolució humana i el medi ambient, el Japó promou una visió d'harmonia amb la naturalesa, influenciada pel xintoísmo, on tot té una essència espiritual. Aquesta filosofia es reflecteix en pràctiques com el Hanami (observació dels cirerers en flor), que simbolitza la transitorietat de la vida. Quant a la qualitat de vida i el benestar social, la cultura japonesa valora més la cohesió social i l'harmonia que l'èxit individual. La idea de benestar està associada al respecte, la disciplina i la superació personal dins d'un context col·lectiu. Això es reflecteix en la importància de la família, el treball en equip i el compromís social. La tecnologia i els coneixements científics són altament valorats al Japó, però la societat busca un equilibri entre el progrés tecnològic i el respecte per la tradició i el medi ambient. Això es veu en avanços sostenibles i en la incorporació de la innovació sense perdre de vista la connexió amb la naturalesa. Els models relacionals al Japó promouen el respecte mutu i el sentit del deure, tant entre individus com cap al planeta. La cultura japonesa emfatitza la harmonia social i el treball en equip, i el seu enfocament cap a la sostenibilitat implica una relació acurada amb els recursos naturals. Quant a la seva aportació al desenvolupament de les persones i les comunitats, la cultura japonesa promou el creixement personal a través de la disciplina, l'harmonia i el respecte per l'entorn, i afavoreix una comunitat cohesionada i cooperativa. Des de la perspectiva de la Educació Social, ens convida a valorar la importància del treball en equip i el respecte mutu, a més d'integrar pràctiques que fomentin la cooperació social. No obstant això, la societat japonesa també enfronta desafiaments, com la pressió social extrema i l'alta taxa d'estrès laboral, la qual cosa pot afectar el benestar individual. Malgrat això, la cultura japonesa ofereix un model que equilibra la tradició, la modernitat i el respecte per la naturalesa, convertint-la en un referent global.

# data[].attributes.headline
Cultura Grega (Maria Arcos, Sergi Gallego, Bruna Batlle, Álvaro Donoso) 

# data[].attributes.subject
Cultura Grega (Maria Arcos, Sergi Gallego, Bruna Batlle, Álvaro Donoso) 

# data[].attributes.body
La cultura grega és una cultura ideològica-social que es basa en els principis de la democràcia, la filosofia, la recerca de la veritat i el progrés científic. Es diferencia d’altres cultures per la seva orientació racionalista, el desenvolupament del pensament crític i la seva influència en la construcció dels fonaments de la civilització occidental.

Context sociohistòric

Es desenvolupa entre els segles VIII aC i VI dC, amb el seu apogeu durant el segle V aC a l’Antiga Grècia. Conviu amb altres civilitzacions influents com els perses, egipcis i romans. L'expansió d’Alexandre el Gran contribueix a la difusió del pensament grec per tot el Mediterrani i l’Orient.

Context geogràfic

La cultura grega es manifesta inicialment a la regió mediterrània, especialment a la península Hel·lènica, les illes de l’Egeu i la costa d’Anatòlia. Posteriorment, amb la conquesta d'Alexandre, s’estén a l’Orient Mitjà, Egipte i l’Índia.

Abast

Tot i que inicialment elitista, centrada en l’aristocràcia i els ciutadans lliures, amb el temps es converteix en una cultura de masses gràcies a la influència romana i la seva adopció com a model de pensament.

Valors – creences – ideologies

Democràcia i participació ciutadana

Filosofia i recerca de la veritat

Racionalisme i ciència

Humanisme i importància de l’educació

Ètica i justícia

Cosmopolitisme i obertura a noves idees

Lleis i normes

Dret a la participació política per als ciutadans lliures

Respecte a les lleis de la polis

Desenvolupament de codis de lleis (ex: Lleis de Soló, Codi de Dracó)

Sistema judicial basat en tribunals populars

Llenguatge

Oral i escrit, amb un alfabet que influeix en l’alfabet llatí

Textos filosòfics, teatrals, científics i històrics com a mitjà de transmissió cultural

El grec koiné esdevé llengua franca de l'Orient Mitjà durant l'hel·lenisme

Simbologia i manifestacions artístiques

Himnes i músiques:

Odes a les divinitats i celebracions dels Jocs Olímpics

Banderes i símbols:

Simbolisme de la corbeta (democràcia), el mussol (saviesa)

Estètiques i arquitectura:

Ordres dòric, jònic i corinti

Cuina:

Dieta mediterrània basada en oli d’oliva, vi, blat i peix

Costums i tradicions:

Jocs Olímpics, debats filosòfics a l’àgora, festes dionisíaques

Festes i rituals:

Processons en honor als déus olímpics, oracles i pràctiques religioses

Anàlisi crític

Millora la transmissió del coneixement amb l’ús de l’escriptura i el debat filosòfic

Precursor de la democràcia moderna i dels drets ciutadans

Fonamenta el pensament científic basat en l’observació i la lògica

Inspiració per al Renaixement i la Il·lustració

Evolució humana i relació amb el medi ambient

Desenvolupa la idea de l’harmonia entre l’ésser humà i la natura

Fomenta el coneixement de la biologia, la medicina i l’astronomia

Introducció del pensament ecològic a través de la filosofia estoica

Qualitat de vida i benestar social

La felicitat es basa en l’equilibri (Aristòtil: ètica de la virtut)

La participació política es considera essencial per al desenvolupament personal

S’avalua la importància de la cultura i l’educació per a la qualitat de vida

Relació amb la tecnologia i la ciència

Desenvolupament de les matemàtiques (Pitàgores, Euclides, Arquimedes)

Medicina científica (Hipòcrates i la seva escola)

Física i astronomia (Aristarc, Hiparc, Claudi Ptolemeu)

Innovacions tecnològiques en arquitectura i enginyeria

Models relacionals i reptes per a la humanitat

Considera la polis com a model d’organització social

Planteja la idea de ciutadania activa i compromís polític

Debats sobre la justícia, la moral i l’educació com a eines de millora social

Aportació al desenvolupament humà i comunitari

Creació d’un model educatiu basat en la dialèctica i el pensament crític

Desenvolupament de la retòrica com a eina de diàleg i convenciment

Integració de diferents formes de coneixement: ciència, filosofia i art

Perspectiva de l'educació social

L’educació és vista com un mitjà fonamental per a la formació de ciutadans responsables

La filosofia com a eina per a la resolució de conflictes i la reflexió ètica

L’esport i la cultura física com a part integral de l’educació

Altres consideracions crítiques:

Malgrat el seu ideal democràtic, exclou dones, esclaus i estrangers de la vida política

Algunes idees filosòfiques poden resultar elitistes i poc accessibles per a la majoria