# data[].attributes.headline
ערוץ הטינגלינק לפרויקט

# data[].attributes.subject
ערוץ הטינגלינק לפרויקט

# data[].attributes.body
קוד הצטרפות - 8JB8HP

The Train

# data[].attributes.headline
מיפוי השלמות

# data[].attributes.subject
מיפוי השלמות

# data[].attributes.attachment_link.title
סל אביב המסילה מיפוי השלמות

# data[].attributes.headline
משוב אישי ח2

# data[].attributes.subject
משוב אישי ח2

# data[].attributes.body
אנחנו לקראת סיום השנה, חשוב לנו לקבל מכם משוב קבוצתי ואישי. מילוי המשוב הוא חלק בלתי נפרד מהציון

# data[].attributes.headline
משוב אישי ח1

# data[].attributes.subject
משוב אישי ח1

# data[].attributes.body
חובה לענות גם על המשוב האישי, חלק בלתי נפרד מהציון

# data[].attributes.headline
אלבום צילומי הרכבת 2024 - נא להוסיף לכאן צילומי השטח מכל הסוגים, תודה

# data[].attributes.subject
אלבום צילומי הרכבת 2024 - נא להוסיף לכאן צילומי השטח מכל הסוגים, תודה

# data[].attributes.headline
סיכום ממצה על תולדות מסילות הברזל בישראל לפני ואחרי קום המדינה, גיל מלמד

# data[].attributes.subject
סיכום ממצה על תולדות מסילות הברזל בישראל לפני ואחרי קום המדינה, גיל מלמד

# data[].attributes.attachment_link.title
היסטוריה של מסילות הברזל בארץ ישראל גיל מלמד

# data[].attributes.headline
דרייב כיתתי לתחנות

# data[].attributes.subject
דרייב כיתתי לתחנות

# data[].attributes.attachment_link.title
סל אביב רכבת  2024

# data[].attributes.headline
מבנה של תחנת מידע לתיקייה

# data[].attributes.subject
מבנה של תחנת מידע לתיקייה

# data[].attributes.body
שם תחנת המידע - "אילו הקירות יכלו לדבר מה הם היו מספרים לנו על....?"

שמות חברי הצוות

כתובת המקום (רחוב, מספר)

טקסט חקר על המקום - מי גר שם? דמות מעניינת, מה היה פועלה?

תמונות

סרטון / הנפשה ב D_ID / הנחיה קולית - אולי לחשוב על סרטון "יום בחיי....."

מידע נוסף - כמו שיר, חידה, אנקדוטה, פרט מעניין

# data[].attributes.headline
פרזי רכבת מהקבוצה הקודמת!!

# data[].attributes.subject
פרזי רכבת מהקבוצה הקודמת!!

# data[].attributes.attachment_link.title
Copy of The old train from Jaffa to Jerusalem 1892

# data[].attributes.headline
רשימת תחנות זמנית

# data[].attributes.subject
רשימת תחנות זמנית

# data[].attributes.body
1. מתחם התחנה (מהפכת התחבורה + דמות היסטורית כמו יוסף נבון)

2. בית וילנד הטמפלרי

3. פסיפס נווה צדק (גם המייסדים וגם אנשי הרוח והתרבות הסופרים המשוררים)

4. נווה צדק - בית באר

5. גשר שלוש

6. בית שלוש - סיפורי אהבה

7. המרפסת של עגנון

8. בית הסופרים ומוזיאון גוטמן

9. קפה לורנץ ומינץ

10. מפעל ליציקות ברזל וגנר - בית יציקה שהופצץ ליד בניין נווה צדק

11. בית הבד (בסמטת בית הבד מאחורי בית רומנו)

12. סיפור המחסום, היציאה מהחומות

13. בית המכס

14. האדנים ההיסטוריים

15. בית הספר לבנות ובית הספר לבנים במרכז סוזן דלל

# data[].attributes.headline
מודי בר און תל אביב יפו חלק 1

# data[].attributes.subject
מודי בר און תל אביב יפו חלק 1

# data[].attributes.attachment_link.title
"תל- אביב יפו" פרק 1

# data[].attributes.headline
שלום! ברוכים הבאים למיזם החקר שלנו - על מסלול הרכבת ההיסטורי מיפו לירושלים במאה ה-19, מהפכה של ממש!!

# data[].attributes.subject
שלום! ברוכים הבאים למיזם החקר שלנו - על מסלול הרכבת ההיסטורי מיפו לירושלים במאה ה-19, מהפכה של ממש!!

# data[].attributes.body
והנה מסלול הרכבת במבט על

# data[].attributes.attachment_link.title
מסלול הרכבת מיפו לירושלים 1892 - Google My Maps

# data[].attributes.attachment_link.description
כולל פארק המסילה החדש!!!

# data[].attributes.headline
תל אביב יפו חלק 2 מודי בר און

# data[].attributes.subject
תל אביב יפו חלק 2 מודי בר און

# data[].attributes.attachment_link.keywords[].name
מודי וענת בע

# data[].attributes.attachment_link.keywords[].name
גבי ביבליוביץ

# data[].attributes.attachment_link.keywords[].name
100 שנה לתל אביב

# data[].attributes.attachment_link.title
"תל אביב-יפו" פרק 2

# data[].attributes.attachment_link.description
הסדרה הדוקומנטרית "תל אביב-יפו" מהבית היוצר של ענת זלצר ומודי בר-און, משוטט מודי ברחובותיה של ת"א ומספר את ההיסטוריה האורבנית של העיר העברית הראשונה. יוצרי הסדרה- ענת זלצר, מודי בר-און, גבי ביבליוביץ'. שנת הפקה: 2008

# data[].attributes.headline
סרטון ארכיון של יעקב גרוס על הקמת אחוזת בית

# data[].attributes.subject
סרטון ארכיון של יעקב גרוס על הקמת אחוזת בית

# data[].attributes.attachment_link.title
אחוזת בית . סיפורם של ראשוני תל-אביב (1969)

# data[].attributes.headline
הנפשה 3 דק לסיפור "מחסום השבת" של נחום גוטמן על ראשית ימי אחוזת בית כולל הרכבת

# data[].attributes.subject
הנפשה 3 דק לסיפור "מחסום השבת" של נחום גוטמן על ראשית ימי אחוזת בית כולל הרכבת

# data[].attributes.body
וזה הסיפור של נחום גוטמן - https://benyehuda.org/read/30644

# data[].attributes.attachment_link.title
נחום גוטמן - "מחסום השבת"

# data[].attributes.headline
קו הרכבת ההיסטורי מיפו לירושלים

# data[].attributes.subject
קו הרכבת ההיסטורי מיפו לירושלים

# data[].attributes.attachment_link.provider_name
התחנה הראשונה ירושלים

# data[].attributes.attachment_link.title
ההיסטוריה של התחנה הראשונה

# data[].attributes.attachment_link.description
תחנת הרכבת המקורית בירושלים כללה בניין בן שתי קומות עם שני אגפים צדדיים של קומה אחת, מנגנון לשינוי כיוון הרכבת, מקלט ומיכל מים גדול. הארכיטקטורה הושפעה מאלמנטים אירופאיים וטמפלרים מהמאה ה-19. המבנה היה זהה למדי למבנה התחנה ביפו, למעט חומרי הבניין – כאשר בתחנה בירושלים השתמשו באבן גיר מקומית. עם הזמן נבנו תוספות שונות בהם ... Read more

# data[].attributes.headline
משימה מלווה סיור

# data[].attributes.subject
משימה מלווה סיור

# data[].attributes.attachment_link.title
משימה מלוות סיור

# data[].attributes.attachment_caption
אהרון שלוש ראש עיריית תל אביב ליום אחד

# data[].attributes.attachment_link.title
ראש עיריית תל אביב ליום אחד

# data[].attributes.attachment_link.description
הספרנים | בלוג הספרייה הלאומית

# data[].attributes.headline
השלמת סיפורים לאורך המסלול  מערך הדרכה

# data[].attributes.subject
השלמת סיפורים לאורך המסלול  מערך הדרכה

# data[].attributes.attachment_link.title
מערך סיור נווה צדק | gyafo

# data[].attributes.attachment_link.description
סיור סליחות בנווה צדק בעקבות הרב קוק

# data[].attributes.headline
סרטון תל אביב

# data[].attributes.subject
סרטון תל אביב

# data[].attributes.attachment_link.title
תל אביב - מאה שנה ב 15 דקות Tel Aviv - 100 Years in 15 Minutes

# data[].attributes.headline
מצגת תמונות על בית קרל וילנד

# data[].attributes.subject
מצגת תמונות על בית קרל וילנד

# data[].attributes.attachment_link.title
בית קרל וילנד - שי פרקש

# data[].attributes.headline
הספרייה הלאומית

# data[].attributes.subject
הספרייה הלאומית

# data[].attributes.attachment_link.title
הספרייה הלאומית של ישראל

# data[].attributes.attachment_link.description
בספרייה הלאומית תוכלו למצוא מגוון פריטים נדירים, אירועי תרבות מעניינים, כתבות מבלוג הספרייה ועוד

# data[].attributes.headline
בית חרושת וגנר

# data[].attributes.subject
בית חרושת וגנר

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
תמר סיורים קוליים

# data[].attributes.attachment_link.title
בית חרושת וגנר

# data[].attributes.body
1. טאסיה סוגאקוב - גשר שלוש

2. טים +מריה קרוט - נחום גוטמן ובית הסופרים

3. נבו קאושני - קפה לורנץ

4. רוני לי-יה רוגצ'בסקי - סיפורי אהבה בנווה צדק

5. אמילי ספיבק - בארות בנווה צדק

6. עמר גבריאל ג'ורג' - בית שלוש

7. נדין הינדילה - פסיפס נווה צדק

# data[].attributes.body
1. ירדן לנדאו - פסיפס אמצעי (בדגש רכבת ומבנים) ושמאלי (בדגש דמויות)

2. אילן מילר - מפעל וגנר (טמפלרי)

3. עמליה מזרחי - בית ספר לבנות ולבנים נווה צדק

4. הדר אסט - בית המכס

5. עומרי כהן - מתחם התחנה

6. עידו שטיגל - בית וילנד (טמפלרי)

7. איתן ורחובסקי - מחסום הרכבת

# data[].attributes.headline
מסלול הרכבת ועיתונות היסטורית

# data[].attributes.subject
מסלול הרכבת ועיתונות היסטורית

# data[].attributes.body
מהמחזור הקודם

# data[].attributes.attachment_link.title
מסלול הרכבת ועיתונות היסטורית

# data[].attributes.headline
מקורות ראשוניים ומשניים - תרגול

# data[].attributes.subject
מקורות ראשוניים ומשניים - תרגול

# data[].attributes.headline
מבוא לבינה מלאכותית (שרון)

# data[].attributes.subject
מבוא לבינה מלאכותית (שרון)

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
שרון מרגולין

# data[].attributes.attachment_link.title
בינה מלאכותית מפגש 1

# data[].attributes.headline
הסייען הקולי של ג'פט קיבל וידאו! אביתר במדבר

# data[].attributes.subject
הסייען הקולי של ג'פט קיבל וידאו! אביתר במדבר

# data[].attributes.attachment_link.title
הסייען הקולי של ChatGPT קיבל יכולות וידאו

# data[].attributes.headline
הכנתי קפה עם פיצ'ר ה-Vision החדש של ChatGPT - הצליח או לא? שחר גולן

# data[].attributes.subject
הכנתי קפה עם פיצ'ר ה-Vision החדש של ChatGPT - הצליח או לא? שחר גולן

# data[].attributes.attachment_link.title
הכנתי קפה עם פיצ'ר ה-Vision החדש של ChatGPT - הצליח או לא?

# data[].attributes.headline
הזיות, הטיות ושקרים של בינה מלאכותית

# data[].attributes.subject
הזיות, הטיות ושקרים של בינה מלאכותית

# data[].attributes.attachment_link.title
מהן הזיות בינה מלאכותית (Hallucinations) וכיצד מונעים אותן?

# data[].attributes.attachment_link.description
תשאלו כל צ’אטבוט AI שאלה, והתשובות שלו לעיתים קרובות יהיו משעשעות, מועילות או פשוט מומצאות. למשל, תשאלו את ChatGPT מיהו

# data[].attributes.headline
מקורות ראשוניים ומשניים

# data[].attributes.subject
מקורות ראשוניים ומשניים

# data[].attributes.attachment_link.title
מקורות ראשוניים ומשניים

# data[].attributes.headline
עוד מידע על בית וילנד מהסיור של שי פרקש

# data[].attributes.subject
עוד מידע על בית וילנד מהסיור של שי פרקש

# data[].attributes.headline
הבלדה על יואל משה סלומון - זרח ברנט

# data[].attributes.subject
הבלדה על יואל משה סלומון - זרח ברנט

# data[].attributes.headline
תל אביב יפו חלק 3 - מודי בר און

# data[].attributes.subject
תל אביב יפו חלק 3 - מודי בר און

# data[].attributes.attachment_link.title
"תל אביב-יפו" פרק 3

# data[].attributes.headline
איך לא להפר זכויות יוצרים ברשת

# data[].attributes.subject
איך לא להפר זכויות יוצרים ברשת

# data[].attributes.body
רישיונות והגנות + שימוש הוגן לצורכי חינוך https://www.oranim.ac.il/sites/heb/SiteCollectionImages/documents/rector/docs/%D7%A2%D7%A7%D7%A8%D7%95%D7%A0%D7%95%D7%AA.pdf

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
משרד החינוך - ישראל

# data[].attributes.attachment_link.title
חשיבה ביקורתית והפעלת שיקול דעת

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
משרד החינוך - ישראל

# data[].attributes.attachment_link.title
חשיבה ביקורתית והפעלת שיקול דעת

# data[].attributes.headline
לכמה זמן יש זכויות יוצרים

# data[].attributes.subject
לכמה זמן יש זכויות יוצרים

# data[].attributes.attachment_link.provider_name
עו"ד מוטי כהן - יעוץ משפטי

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
מה הקשר בין תקופת זכויות היוצרים לבין חג הפסח והאביב?

האביב היא תקופה בשנה שבה אנו חוגגים את חירותנו. חג הפסח ידוע גם כחג החירות. ומספר שבועות אחריו מציינים את יום העצמאות.
אולם מתי יצירות אמנות זוכות לצאת לחופשי?
תקופת זכויות יוצרים, כידוע, איננה בלתי מוגבלת. חוקי זכויות היוצרים ברחבי העולם, ואמנות בינלאומיות, קובעים כי ההגנה על זכויות היוצרים חלה ל פרק זמן מסוים ומוגבל .

לפני שנצלול למאמר, אם אתם זקוקים לליווי של עורך דין זכויות יוצרים, צרו איתי קשר או בטלפון 0545445429 ואסייע ככל הניתן.

מדוע מגבילים את תקופת ההגנה? החוק נועד לאזן בין כמה אינטרסים:

1. עידוד ותימרוץ היוצר, על ידי מתן זכות לקבל הגנה בלעדית על יצירתו כמו גם אפשרות ליהנות ממנה כלכלית במהלך השנים.

2. זכות הציבור והחברה בכללותה ליהנות מזרימה של ידע, ומתן אפשרות להסתמך ולהשתמש ביצירות קודמות ולבסס עליהן יצירות חדשות. ללא 'שחרור' יצירות, החירות היצירתית של האמנים תצומצם מאד וכך גם מגוון ומנעד היצירות שהציבור יהיה חשוף אליהן.

מתוקף האיזון הזה, נקבעה תקופת זכויות יוצרים, אשר במהלכה היוצר הוא בעלים היצירה וככזה קיימות לו הזכויות שבדין, ביניהן -

לפרסם את היצירה

למסחר אותה - למשל להשכיר או למכור

ליצור יצירות נגזרות - הכוונה ליצירות חדשות אשר מבוססות על היצירה המקורית, כמו למשל מחזה שמבוסס על ספר

להעמיד אותה לרשות הציבור - למשל העלאת שיר לשירות סטרימינג)

ועוד

בתום התקופה, העבודות עוברות ל"נחלת הכלל" - לשימוש חופשי של הציבור.
חשוב להדגיש-
מאמר זה עוסק בתקופת זכויות היוצרים ביצירות שנוצרו בישראל. אם מקור היצירה בארץ מוצא אחרת, הרי שיהיה לבחון את הדין שחל באותו המקום.

לעיון בתקופות זכויות היוצרים בעולם, מוזמנים להיכנס לקישור הבא: תקופת זכויות יוצרים בעולם

*הקישור מוויקיפדיה, הוא אינו מהווה מידע משפטי מחייב ובמקרה הצורך יש לפנות ליעוץ משפטי.

מהי תקופת זכויות היוצרים בישראל?

התשובה לשאלה אינה פשוטה. ישנה דעה רווחת שהתקופה היא - 70 שנה ממות היוצר, אולם זו תשובה חלקית בלבד, שכן משך התקופה תלוי במספר משתנים שאותם נפרט בהמשך.

תקופת זכויות היוצרים ה'רגילה', או ליתר דיוק - הנפוצה, היא אכן 70 שנים מיום פטירת היוצר כפי שנוקב סעיף 38 לחוק-
"זכות יוצרים ביצירה תהא למשך חייו של היוצר וכן שבעים שנים לאחר מותו, בכפוף להוראות פרק זה"
כאן המקום להעיר, כי לאחר פטירת היוצר, בעלי הזכות יהיו היורשים כדין ועל מנת לוודא את זהותם מומלץ להסתמך על צו ירושה/צו קיום צוואה כדין.

אולם, יש לכך חריגים. החוק מפרט תקופות הגנה שונות על סוגי יצירות אחרות. הבאה שבהן היא "יצירה משותפת"

תקופת זכות יוצרים ביצירה משותפת -

סעיף 39 קובע הוראה מיוחדת לגבי זכות יוצרים ביצירה משותפת.

יצירה משותפת היא:

"יצירה שנוצרה בידי כמה יוצרים במשותף ולא ניתן להבחין בחלקו של כל אחד מהם ביצירה;"

דוגמאות לכך - חברי להקה שכותבים יחד מילים ולחן לשיר, שני פסלים שעובדים יחד על פסל, או אפילו שני מתכנתים שכותבים יחדיו אלגוריתם.

הרעיון בבסיס ההגדרה הוא שלא ניתן להבחין בגוף היצירה, איזה חלק נוצר על ידי איזה יוצר. שהרי אם ניתן להבחין, אז נאמר שלכל חלק יש יוצר ובעלים אחר. (כך למשל יצירה קולנועית, אשר מורכבת מ'תת' יצירות - תסריט כתוב, צילום, סאונד וכד').

תקופת זכויות היוצרים ביצירה משותפת היא:

"זכות יוצרים ביצירה משותפת תהא למשך חייו של היוצר האחרון שנותר בחיים, מבין היוצרים במשותף של היצירה, וכן שבעים שנים לאחר מותו."

כלומר, רואים כי כאן תקופת זכויות היוצרים נקבעת לפי היוצר האחרון שנשאר בחיים. לכן ביצירות מסוג זה לא די בלהסתמך על תאריך פטירתו של אחד היוצרים.

תקופת זכויות היוצרים ביצירה שפורסמה בעילום שם:

סעיף 40 עוסק ביצירה שלא מופיע שמו של אדם כיוצר שלה, או שמופיע שם בדוי. לגבי יצירות כאלו נקבע כי:

"תהא זכות יוצרים ביצירה לתקופה של שבעים שנים מהמועד שבו פורסמה לראשונה; "

כך, שאם ספר פורסם תחת פסבדונים, הגנת זכויות היוצרים תחול לתקופה של 70 שנים מיום פרסום הספר.

אם היצירה לא פורסמה:

"תהא זכות היוצרים בה לתקופה של שבעים שנים ממועד יצירתה"

זכויות יוצרים בתקליט: (זכויות יוצרים במאסטר)

במובן מסוים, הזכות במאסטר איננה 'טבעית' לחוק. באמנות בינלאומיות הזכות נקראת "זכות שכנה" או "זכות נלווית" - neighborhood right .

מה הכוונה בכך?

מילים ולחן הם יצירות טבעיות, או רגילות כפי שאנחנו רגילים לתפוס אותן. הכוונה ליצירת אמנות שאמן יוצר ומביא לאוויר העולם. בשונה מכך, ההקלטה עצמה של השיר - המאסטר - איננו יצירה אמנותית במובן הרגיל שלה. נשים לב שהמאסטר הוא ההקלטה של השיר - הטביעה שלו על גבי דיסק או תקליט, או במונחים של היום - הטביעה שלו בקובץ דיגיטלי. למרות זאת, בדין הישראלי, כמו במקומות נוספים בעולם, קיימת זכות יוצרים על המאסטר בדומה לזכות על השיר עצמו, יצירת ציור, צילום או פסל. לפי המלומד טוני גרינמן, הזכות בתקליט ניתנת בעיקר בשל ההשקעה הכלכלית הדרושה להפקתו.

בשולי הדברים ניתן להעיר, כי דווקא בשנים האחרונות, עולה מעמדם של המפיקים והם נחשבים לצלע פעילה ואף מובילה בהפקה של שיר. ראיה לכך ניתן למצוא בעובדה שהם זוכים לקרדיט בולט ושמם מתנוסס כמעורבים בתהליך היצירה. בנוסף, מלאכת ההפקה כרוכה ביצירתיות רבה, כפי שיעיד כל מפיק מוזיקלי ולכן בהחלט קיים טעם מבוסס להכיר בזכות יוצרים על הקלטה, ומי יודע, אולי בהמשך אפילו ישוו בין מעמד הזכויות.

מהטעמים האלו, נקבעה למאסטר תקופת זכויות היוצרים קצרה מאשר זו של יצירה 'רגילה'. סעיף 41 קובע כי:
"זכות יוצרים בתקליט תהא לתקופה של שבעים שנים ממועד יצירתו, ואם פורסם בתוך שנתיים ממועד יצירתו - לתקופה של שבעים שנים ממועד פרסומו כאמור, והכול בכפוף להוראות סעיפים קטנים (ב) עד (ז)."
כלומר, התקופה קצרה יותר - נמדדת מיום היצירה של המאסטר ולא מיום הפטירה של בעל זכות המאסטר.

*ישנם חריגים נוספים שיש להכיר בעניין המאסטר שמפורטים בסעיף 41 ובמקרים של ספק מומלץ לפנות ליעוץ נקודתי.

זכויות יוצרים בפונט (גופן)

פונטים הם הגופנים שאנו משתמשים בהם בדיגיטל או בפרינט (המפורסמים שבהם הם דיוויד, אריאל וכו'). חשוב להדגיש כי פונטים מוגנים כיצירה לפי החוק, ואין להשתמש בכל פונט שמוצאים באינטרנט מבלי שמוודאים כי הוא חופשי ומותר לשימוש, או שרכשתם רישיון כדין.

סעיף 41 א קובע כי:

זכות יוצרים בגופן תהא לתקופה של שבעים שנים ממועד פרסומו של הגופן.
"זכות יוצרים ביצירה שהמדינה היא הבעלים הראשון של זכות היוצרים בה לפי הוראות פרק ה', תהא לתקופה של חמישים שנים ממועד יצירתה."
זכויות יוצרים ביצירות אשר בבעלות המדינה:

לפי העקרונות שהצגנו למעלה, ניתן להסיק כי במקרה שבו הבעלים איננו אדם פרטי - יוצר או אמן, אלא המדינה, האינטרס להגן על היצירה במשך שנים רבות פוחת, ואינטרס הציבור ליהנות מהיצירה גובר. סעיף 42 לחוק קובע כי:

כך שאם יצירה נוצרה ב-1.1.2020 והיא בבעלות המדינה, הרי שתקופת זכויות היוצרים תסתיים ב-31.12.2070.

מתי פוקעת הזכות?

סעיף 43 קובע שתקופת זכויות היוצרים פוקעת בתום השנה (31 לדצמבר) שבמהלכה אמורה לפקוע הזכות. הווה אומר, לא ביום המדויק שבו היצירה פורסמה או נוצרה אלא בסיום השנה הקלנדרית.

לכן, מידי שנה חוגגים ציבור היוצרים וכל מי שמתעניין בתחום את 'חג נחלת הכלל' הלא הוא ה-1 לינואר, שבו משתחררות לאוויר העולם יצירות רבות ומתאפשר לציבור לעשות בהן שימוש.

תקופת זכויות היוצרים בזכות המוסרית:

הזכות המוסרית היא זכותו של האמן לקבל קרדיט הולם על יצירתו, וכן שתישמר שלמותה - שלא ייעשה בה סילוף או שימוש מבזה.

סעיף 45 קובע כי -

"ליוצר של יצירה אמנותית, יצירה דרמטית, יצירה מוסיקלית או יצירה ספרותית, למעט תוכנת מחשב, שיש בה זכות יוצרים, תהיה ביחס ליצירתו זכות מוסרית, למשך תקופת זכות היוצרים באותה יצירה; ואולם, לעניין יצירה שהיא גופן לא תחול הזכות כאמור בסעיף 46(1)."

לכן - תקופת הזכות המוסרית תהיה למשך זמן דומה של תקופת זכויות היוצרים באותה יצירה. שימו לב שגם היורשים כדין רשאים לתבוע בשל הפרת הזכות המוסרית של היוצר!

הערה חשובה בדבר זכויות יוצרים בצילום:

סעיף 78(ט) לחוק קובע כי תקופת זכויות היוצרים בצילום שנוצר לפני 25.5.2008 תהיה ל-50 שנים בלבד, בעוד צילומים שנוצרו לאחר תאריך זה יוגנו למשך 70 שנים מיום פטירת היוצר.
לקריאה נוספת כיצד להשתמש בתמונות בלי להפר זכויות

לסיכום ,

כמו שאנחנו רואים, ל'כלל 70 שנים', יש לא מעט חריגים שחשוב להכיר. כמו כן הבהרנו כי תקופת זכויות היוצרים נקבעת לפי ארץ המקור של היצירה.

יש לשים לב כי במקרים מסוימים, אמן/יוצר מוותרים על זכות היוצרים שלהם ומעבירים את היצירה ל"נחלת הכלל" (Public Domain). במקרים אלו, אף אם טרם הסתיימה תקופת זכויות היוצרים, העבודות תהיינה משוחררות לטובת שימוש חופשי. על כך נרחיב במאמר נפרד.

אשמח לקבל מכם כל פידבק, שאלות או הערות,

כפי שראיתם, הנושא מורכב, ואם יש ספק או שאלה, מוטב להתייעץ עם עורך דין זכויות יוצרים. מוזמנים לפנות אלי במייל moticohen.adv@gmail.com או בטלפון 0545445429

*המאמר אינו מהווה יעוץ משפטי ואין להסתמך עליו ככזה. המאמר לצרכי סקירה בלבד.

*במאמר עשויות ליפול טעויות בשוגג וכמו כן מעת לעת הדין מתעדכן ומשתנה.

.

# data[].attributes.attachment_link.title
תקופת זכויות יוצרים - מתי יצירות הופכות לחופשיות לשימוש? - עו"ד מוטי כהן - יעוץ משפטי

# data[].attributes.attachment_link.description
תקופת זכויות היוצרים - השאלה מתי יצירות עוברות לנחלת הכלל והופכות ל'חופשיות' היא חשובה ביותר ובעלת השלכות משפטיות. לחצו להמשך קריאה

# data[].attributes.headline
איך נשמור על זכויות יוצרים

# data[].attributes.subject
איך נשמור על זכויות יוצרים

# data[].attributes.body
1:24

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
משרד החינוך - ישראל

# data[].attributes.attachment_link.title
4 סוגיות אתיות בבינה מלאכותית

# data[].attributes.headline
מנוע חיפוש תמונות ברישיון CC

# data[].attributes.subject
מנוע חיפוש תמונות ברישיון CC

# data[].attributes.body
למעלה מ-300  מיליון תמונות חופשיות ממגוון אוספים. כולל Metropolitan Museum of Art, Cleveland Museum of Art, Behance, DeviantArt, Flickr, Thingiverse.

# data[].attributes.attachment_link.description
Join a global community working to strengthen the Commons

# data[].attributes.headline
התנסות במחוללי תמונות ח1

# data[].attributes.subject
התנסות במחוללי תמונות ח1

# data[].attributes.headline
התנסות במחוללי תמונות ח2

# data[].attributes.subject
התנסות במחוללי תמונות ח2

# data[].attributes.headline
אתיקה ובינה  מלאכותית - טיילור סוויפט

# data[].attributes.subject
אתיקה ובינה  מלאכותית - טיילור סוויפט

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
משרד החינוך - ישראל

# data[].attributes.attachment_link.title
אתיקה ובינה מלאכותית - לתלמידי תיכון

# data[].attributes.headline
פיקיויקי - מאגר תמונות שיתופי חופשי

# data[].attributes.subject
פיקיויקי - מאגר תמונות שיתופי חופשי

# data[].attributes.attachment_link.provider_name
פיקיוויקי - מאגר תמונות שיתופי לשימוש חופשי

# data[].attributes.attachment_link.title
פיקיוויקי - מאגר תמונות שיתופי לשימוש חופשי - עמוד ראשי

# data[].attributes.attachment_link.description
pikiwiki, photos israel, פיקיוויקי, צילומים,צילום ישראל

# data[].attributes.headline
חדש! חדר בוטים במג'יק סקול

# data[].attributes.subject
חדש! חדר בוטים במג'יק סקול

# data[].attributes.headline
מהו בית באר?

# data[].attributes.subject
מהו בית באר?

# data[].attributes.headline
בתי הבאר של יפו תל אביב

# data[].attributes.subject
בתי הבאר של יפו תל אביב

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
מקור המונח "בייארה"

"...בשבעת החודשים השחונים של השנה הושקו רוב פרדסי א"י [...] במי באר. על-כן נקרא הפרדס בערבית "בייארה", על שום הבאר, "ביר" בערבית, שנמצאה בתקופה זו בכל פרדס. [...] והשם הזה קנה לו זכות אזרח בכל השפות המתהלכות פה, וגם העברים יאמרו כן לפרדסי הארץ."
(אהרון ליב פעלמאן- מראשוני הפרדסנים היהודים ביפו ,מעין גנים, תרנ"א, 7)

מקור המים נותן חיים לפרדס, נותן לו את שמו, והופך לימים גם למונח האדריכלי.

ה"בייארה" הוא טיפוס מבנה חקלאי שהתפתח במאה ה-19 בארץ ישראל. מדובר במכלול המבנים שהתפתחו בסמוך לפרדס, במטרה לתת מענה לצרכי המשק השונים.
עם היציאה מחומות יפו עברו רבים מבעלי הפרדסים להתגורר בשטחי הפרדס. בסמוך ולעיתים על- גבי הברכות והבארות, נבנו בתי הבאר- ה'וילות' אשר היו בחלקם בבעלות תושבי יפו שהיו בעלי הגנים, בחלקם בבעלות הכנסיות וקונסולים זרים וחלקם אף בבעלות יהודית. ארמונות אלו שימשו תחילה כבתי קיט למפלט מצפיפות העיר העתיקה. עם התפתחות הטכנולוגיה, השינויים הפוליטיים, התפתחותה של העיר והשיפור במצב הביטחון, ארמונות אלה הפכו למגורי קבע או למבנים להשכרה ואירוח.
לביארות היה תפקיד מרכזי בהתפתחות מערכת הדרכים סביב יפו שכן השבילים שהובילו אליהן מן הדרכים הראשיות הפכו לדרכים משניות המקשרות בין נקודות היישוב שמחוץ לחומות.
בדרך כלל היו המתחמים מוקפים חומה, דבר שעורר את פנטזיית הגן הנעול, האשליה הקסומה של מה שנמצא מאחורי השער, שתוארה הן בציורים והן בכתובים של התקופה. המתחמים מוקפי החומה, הטובלים בירק ועצי פרדס היוו חלק ניכר מהנוף ההולך ונעלם עם התפשטותו של השטח הבנוי סביב העיר העתיקה של יפו.
טיפולוגיות של בתי הבאר
הבייארה, בית הפרדסן והארמון, הוא תוצר של תהליך חברתי-כלכלי שמקורו בבאר שנחפרה בשטח חקלאי על מנת להשקות את הפרדס. שלבי ההתפתחות החקלאית והטכנולוגית המואצת הביאה להתפתחותם של אתרים אלה עד כי קשה כיום לאתר אתרים בשלבי בנייה והתפתחות ראשוניים.

בית באר הראשוני
באר המים היא הגורם הראשון שנבנה בשטחים החקלאיים במישור החוף. בסמוך לבאר נבנתה מערכת ההשקייה הכוללת בריכה ותעלות השקייה פתוחות. בהמשך נוספו סביב הבאר מבני שירות ששימשו לאחסון כלי עבודה ומחסן לבהמות העבודה, כאשר אין עדיין עדות למגורי אדם. למבנים היו תפקידים מישקיים שהלכו והתפתחו עם הזמן.

בייארה מוקפת חומה
עם הוספת יחידת המגורים בפרדס, מקבל המכלול התייחסות שונה מבחינה חברתית-כלכלית-ביטחונית. כתוצאה מכך, נבנית חומה שמקיפה את מכלול הבייארה. החומה מתאפיינת בגורמים בטחוניים וכלכליים- שמירה על הדיירים ועל רכושם, ובגורם חברתי- שמירה על אורח החיים הצנוע והמסתגר האופייני לפלחים. בסופו של דבר, יוצרות החומות מכלולים מבודדים בנוף החקלאי של יפו.

יחידת המגורים בבייארה הופיע תחילה כמספר מבנים וחדרים מצומצם במכלול חד-קומתי, וחלוקת חללים פשוטה ובסיסית ביותר. הבנייה היתה באבן כורכר מקומית באופן פשוט וצנוע, לעיתים אף ללא טיוח. קירוי החדרים היה חלקי, עם עדיפות לחדרי המגורים. חדרי המשק היו מקורים קורות עץ ועליהן שכבות בוץ.
החל מהמחצית השנייה של המאה ה-19, עם התפתחות ענף הפרדסנות ביפו והצפיפות הגוברת ביפו. למבנה המגורים בביארה מתווספת קומה שנייה, ונוצרת הפרדה פיזית בין הפלחים לבין הבהמות. בתקופה זו החל להסתמן ניצול של הבייארה כבית קיץ ונופש, כחלק מפרבור העיר יפו. התוספת לא משפיעה על גודל המתחם, שנותר כפרי באופיו.

הארמון / הח'אן
עם היווצרות פערים באוכלוסיה, מתחזק מעמדם של ה"אפנדים"- עשירי יפו המחזיקים שטחים רבים ביפו וסביבתה. ליד הבייארה הפשוטה נוספת וילה מפוארת, וילות אלה הופכות בהדרגה מבתי קיט ששימשו כמפלט מצפיפות העיר לבתי קבע של עשירי יפו. הוילה בעלת שתי קומות. קומה תחתונה שמשמשת כקומת שירות- מכילה את פונקציות המשק הכוללות באר, אורווה, מחסנים ומגורי אריסים (קומה זו שימשה לעיתים גם כקומת מסחר או הארחה), וקומה עליונה ששימשה כקומת מגורים לבעלי הבית. המעבר מקומת החצר אל אגפי המגורים בקומה העליונה התאפשר באמצעות מדרגות אבן חיצוניות.
טיפוס הבניה הנפוץ של וילות אלה באותה תקופה הוא בית החלל המרכזי-בלוק מלבני שעטוי לרוב גג רעפים גבוה בן ארבע שיפועים. אבן הכורכר המסורתית נותרה כחומר בניה בסיסי אולם לרוב וילות אלה טויחו ונצבעו. בקירוי הבתים נעשה שימוש ברעפי חרס מיובאים, בעץ ובזכוכית, והחל שימוש בעיטורים האופייניים לבתי אמידים כגון: מרצפות מעוטרות, מעקות ברזל מעוטרים, וסבכות עץ בחלונות.

ד"ר אבי ששון, תיק תיעוד ושימור, פרק ב-"הפרדסנות והבייארות באזור יפו ובית הבילויים", המכללה האקדמית אשקלון14-19
מרכיבי הטיפוס האדריכלי
הבאר והאנטיליה
המרכיב הבסיסי והראשוני לשאיבת מים לצרכי השקיה. הבאר נחפרה בחלקו העליון של הפרדס כדי לאפשר זרימת מים רציפה מבריכת האגירה אל העצים באמצעות כח הגרביטציה בלבד. קוטרה של הבאר נקבע כך שתהיה גדול מספיק לשם התקנת האנטיליה - מערכת שאיבת המים. חפירת הבאר נעשתה בשיטת "תנקיס" ("הפחתה" בערבית), כלומר הבאר נבנתה מלמעלה כלפי מטה ועד לעומק בו נבעו המים. עם חפירת הבאר הותקן שלד עץ לתמיכת מיבנה האבנים של הבאר שנקרא "חאנזירה", כנראה בשל צורתו העגולה. המים הועלו מתחתית הבאר אל הבריכה באמצעות מתקן האנטיליה.

האנטילה ("נוריה" בערבית), מתקן שאיבת המים המסורתי, הייתה עשויה שני גלגלי עץ גדולים, אופקי ואנכי. בהמת עבודה (גמל או פרד) סובבה את גלגל העץ האופקי, וזה בעזרת מערכת גלגלי שיניים סובב את את גלגל העץ האנכי של האנטיליה. לגלגל העץ האנכי חוברה שרשרת של כלי קיבול שהעלו את המים מן הבאר אל הבריכה. שרשרת זו הורכבה תחילה מדליי חרס, ובתקופה מאוחרת יותר מתיבות עץ שדופנו בפח בחלקן הפנימי. החל מסוף המאה ה-19 חוזקה מערכת האנטיליה המסורתית במוטות וגלגלי ברזל הן במערכת התמסורת והן במכלי הקיבול וחובר אליה מנוע שריפה פנימית. מערכת האנטיליה היתה בשימוש עד לתחילת השימוש במשאבות ממונעות.

בריכת מים
הבריכה, כמו הבאר, נבנתה בחלקו העליון של הפרדס, צמודה בדרך כלל לבאר המים. נפח הבריכה תלוי בטכנולוגיית השאיבה והספיקה. הבריכה נבנתה מאבנים וטויחה למניעת חילחול. תפקידה של הבריכה היה רב גוני : ליצור זרימת מים אחידה, לאגור מים להשקיות עתידיות, וכן לחמם מעט את המים הצוננים שהועלו מן הבאר. ישנם מקרים בהם ניתן להבחין בהגבהת קירות הבריכה בעקבות החלפת האנטיליה במשאבה ממוכנת (החל מסוף המאה ה-19).

תעלות ההשקיה
המים שנאגרו בבריכה הועברו אל שטחי הפרדס באמצעות תעלות ההשקיה שנחפרו לאורכו ולרוחבו של הפרדס. תעלות אלה נחפרו ידנית וסוידו בסיד לשם אטימתן. סביב העצים נחפרו גומות ואליהן הוזרמו המים מן התעלות על ידי יצירת פתח בדופנן.

סביל/ רהט מים
בבייארות מסוימות, הותקן מתקן מים בחלקה החיצוני של החומה. הסביל מחובר למערכת המים של המתחם, ונועד לשרת את עוברי האורח.
"סביל" בערבית פירושו "דרך" (בדומה למלה העברית "שביל"). בתרבות המוסלמית הארץ-ישראלית, בה מיי שתייה אינם זמינים בכל מקום, היה נהוג שאדם שנעשה לו נס, היה מודה לאל ו"הולך בדרכו". הודיה זו נעשתה על ידי בניית ברזייה לרשות הציבור.
לפי השערה אחרת מקור המילה במילה הערבית פי סביל אללה (מעשה בשביל האל), כלומר אדם המסייע במים לעוברי אורח, מתנהג כראוי. על פי השערה זו מובן הביטוי הערבי "אבן סביל" לאדם הנע בדרכים.

מבני משק ואורוות
נבנו תחילה בצמוד לבית הבאר. כשגדלו הצרכים נוספים חדרים נוספים אם בצמוד או בנפרד מהמבנה המרכזי. הבהמות שוכנו באורוות המאופיינות באבוסים, שקתות וטבעות לקשירת בעלי החיים.

בית המגורים
רוב בעלי הפרדסים הערביים בנו את בתיהם בתחום פרדסיהם על אף ריחוקם מן העיר. ביתו של הפרדסן עמד בדרך כלל בקצה הפרדס כשהוא מוקף בחצר. באותה חצר או בקרבתה שכן ה"באיארג'י"- מנהל הפרדס עם בני משפחתו והיה אמון על ניהול עבודת הפרדס.

החומה
כנהוג בכל התישבות או חווה מבודדת כל המרכיבים של מכלול הבייארה הוקפו בדרך כלל בחומת אבן גבוהה, החומה הייתה בעלת שער ראשי לדרך הראשית ושער משני לפרדס. תפקיד החומה הוא הקניית בטחון לרכוש ולדיירי הבית. בנוסף, החומה משמשת כצורך ממנהגי הצניעות והסתגרות שאפיינו את התקופה. ככל שגברה תחושת הביטחון שמעניק השלטון הולכת החומה ומונמכת עד לביטולה הכליל.
קרלינסקי נחום, פריחת ההדר:יזמות פרטית בישוב 1939-1890, האונ העיברית ירושלים, תשס"א, 113-121. ד"ר אבי ששון, תיק תיעוד ושימור, פרק ב-"הפרדסנות והבייארות באזור יפו ובית הבילויים", המכללה האקדמית אשקלון20-22,
תיאורים של בתי באר באמנות מופיעים לראשונה בתחילת המאה ה-20, כאשר הם מהווים נושא מרכזי ביצירותיהם של אמני הסגנון הארצישראלי, כחלק מניסיונם ליצור שייכות למקום ולהתנתק מהשקפות גלותיות.
מייסד בצלאל, בוריס שץ, דגל בגישה האוריינטליסטית וטען שהאמנות צריכה להתייחס רק למסורת היהודית. הסגנון ה"בצלאלי" נשא אופי יהודי תנ"כי-מסורתי, תיאר את חיי הגולה, כשההתייחסות למזרח היא רק בהקשר התנ"כי. בוגרים וסטודנטים לאמנות מבצלאל, ובראשם ראובן רובין, נחום גוטמן, ציונה תג'ר, ישראל פלדי, חיים נבון ועוד, מרדו בסגנון הבצלאלי, מתוך אידיאולוגיה חילונית והסתייגות מהגלותיות הדתית. כך נוסד זרם חדש באמנות, הוא הזרם הארצישראלי, אשר דגל בגישה החלוצית והרבה בתיאורים של הנוף המקומי על יושביו ותרבותו.
מקור ההשראה של האמנות הארצישראלית היה האקזוטיקה המזרחית. אמני הזרם פנו להלל את המקומי והמזרח-תיכוני - היהודי הישראלי מתרפק על נופי הארץ והאנשים. הם ראו בערבים קרוביהם של אבותיהם העבריים, ורצו לאמץ לעצמם מראה "אותנטי" ו"אקזוטי".
מוקדי הציור הארצישראלי היו נופי הארץ, אדם ואדמה (הגשמת האידיאל החלוצי), והערבי כמודל ל"עבריות". לדברי נחום גוטמן "בעגלונים הערביים...ראיתי קו ישיר של התבטאות, של מראה עיניים אל גיבורי התנ"ך שלנו...אהבתי את הערבים יותר מאשר את הטיפוסים של שלום עליכם."
מאפייני הסגנון הארצישראלי בשנות ה-20 הם שימוש בצבע שמן נקי, צבעים עזים, אור רב וקו מתאר מודגש. מקורות ההשפעה שלו הם פרימיטיביזם, אקספרסיוניזם, אמנות נאיבית, קוביזם ופוביזם. הקשר לאדמה יצר מאפיינים פרימיטיביים שביטאו את הראשוניות של הנוף - ריבוי נקודות מבט, צורות שלמות ונאיביות, קונטראסטים עזים ודיוקנאות שנראים כמסכות. ראובן רובין ונחום גוטמן הושפעו במיוחד מהאמן הצרפתי אנרי רוסו ((Henri Rousseau , שהיה מחלוצי הציור הנאיבי.

ראובן רובין, שהיה איש עירוני ומתושביה הראשונים של תל אביב, הוקסם מעולמם של החקלאים הערבים. בציורו "נמל יפו" משנת 1922, מתאר רובין את התושבים המקומיים - המראה השחום והשיער השחור כאידיאל יופי ומושא הערצה. גופם חסון וכוחם במותניהם. תיאור הדמויות נושא מאפיינים פרימיטיביים - ריבוי נקודות מבט ושימוש בצורות פשוטות נטולות נפח. ישנה הרמוניה בין מזרח ומערב והפרדס הוא חלק מהנוף המקומי ומקבל התייחסות מיוחדת.
בציורו "פרדסים ליד יפו", 1928, מתואר מבט על הפרדס, בית הבאר והבריכה. ישנו שימוש באור וצבעים עזים וניסיון לייצר רושם של חלום פיוטי של החיים בארץ ישראל. בציור "הבאר הישנה" משנת 1929-31 מתואר בפירוט מנגנון שאיבת המים והגלגל המסובב ע"י גמל, וברקע הפרדס הצבעוני. בנוסף ניתן להבחין באבן הכורכר - אבן הבניה המקומית, פועלים ישובים בצל ובפועל רוכב על חמור.

הפרדס הערבי הוא חלק בלתי נפרד מחוויית גילוי המזרח ביצירתו של נחום גוטמן, והוא הרבה בציורים המתארים את יפו העתיקה מוקפת פרדסים. הפרדס ביצירתו של גוטמן ייצג את סוד הגן הנעול והאסור בעולם "הנאלח והנפלא" של המזרח .
נחום גוטמן, "פרדסים ביפו", 1926: הצמחייה העבותה סוגרת כחומה גן נעול שאוצר בתוכו סודות. בתוך הגן ממוקמים הבתים, הבריכות והבארות. פנטזיה אוריינטליסטית רומנטית. ישנו ניגוד עז בין האור והצבעים של החול והשמיים לעומת הירוק העמוק של הפרדס העבות. הפרדס משמש אנטיתזה לצורת החיים בעיר החדשה (תל אביב).
נחום גוטמן, "בית בפרדס", 1927: תיאור בית הבאר העשוי כורכר ומטויח בטיח ורוד אופייני. בספרו "עיר קטנה ואנשים בה מעט" מתאר גוטמן את הכניסה לפרדס: "הפרדס הזה, שהיה גדור גדר גבוהה, עמד מול השכונה החדשה שלנו שהלכה ונבנתה. מאחורי הגדר השתרעו פרדסים רחבי ידיים ודקלים זקופים וגבוהים, שפרשו צמרותיהם על רקע השמיים כזנבות של טווסים... השער הגדול והאדום היה נעול תמיד וסגר בפנינו על העולם הירוק, שגבל עם גבעות החול של תל אביב".
ומהרגע שנפרצת הדרך אל תוך הפרדס נגלה סודו של הגן הנעול והפרדס מקבל מימד אירוטי. בציורים "נשים ליד הברז בפרדס" ו"נשים בבריכה בפרדס" משנות ה-20, מתאר גוטמן נשים רוחצות בבריכה כסטריאוטיפ של אלות פריון. הנשים עבות איברים, אגן הירכיים שלהן רחב ושדיהן שופעים. מחוץ לפרדס הן מתוארות מכוסות מכף רגל ועד ראש ובחצותן את חומת הפרדס הן עוברות מטמורפוזה. הבריכה היא לב לבו של הפרדס והיא התגשמות הסוד שלו.
על הבאר כותב גוטמן: "... לא פעם נזדמן לי לרדת בסולם הברזל לתוך עומק הבאר. היה זה מסע לתוך בטן האדמה, לתוך ריח של רטיבות ואפילה לאחר שירדתי לסופה, הלבשתי את החגורה על הגלגל ועליתי בדרכי חזרה.... הרגשתי שאני חוזר אל האור, אל הברור והידוע."
איורים של גוטמן בספרו "עיר קטנה ואנשים בה מעט" מציגים את הפרדס המוקף חומה וכן את העיר החדשה שקמה לה מעבר לחומות (תוך התעלמות מההתיישבות העירונית בשכונת מנשייה). על המעבר מן העולם המקומי והמסורתי של הפרדסים אל העירוניות החדשה של תל אביב רומז גוטמן בשורות הבאות: "אזנו של העיוור למדה להבדיל בין הקולות והעמידה אותם על שניים: קולות שמגיעים מן הפרדס ועובדיו וקולות שבבית ובחצר. הוא ויתר על הפרדס, על קול משאבת המים... על קול שרשרת הברזל הקשורה לרגלי חמור לוחך העשב שגדל ליד שפך הבריכה...אזנו הצטמצמה למשפחת קולות אחרים: קול עמום ומתכתי של טס נחושת גדול אשר בשעת הרמתו שוקעת תחתיתו הרפויה במקצת ומשמיעה מעין המהום של תוף."

בתי הבאר של יפו / אדריכל אמנון בר אור

שתי מילים הקשורות למים יש בתרבות המקומית ובשפה העברית. הן דומות זו לזו בצליל ובהקשר, אך שונות זו מזו באופן מהותי ויסודי: בור המים ובאר המים.
בור נועד לאגירת מים המתנקזים מנגר עילי או מגשם היורד ישירות. באר לעומת זאת היא חפירה עד לרובד הקרקע הספוג במי תהום. הבור, האופייני לירושלים ולאזור ההר, מתמלא בחסדי שמים. מי הבאר, האופיינית ליפו ולאזור החוף, נשאבים בזכות המאמץ, הנחישות והרצון של בני האדם.

ניתן לראות בבור ובבאר את הביטוי המתומצת של תרבות אנושית שלמה, של אורח חיים וצורת מחשבה, של עיר והמונה. הבארות משקפות את אופייה של יפו, יפו הייתה למה שהיא בשל בארותיה.
יפו ששימשה כמקום ישוב כבר באלף השני לפני הספירה, נבנתה על גבעת כורכר מול הים התיכון. בעבר הגיאולוגי היה ככל הנראה מפרץ זה מוצאו של נחל איילון אל הים. בשל סיבות שונות נסכר אפיק איילון והנחל סטה צפונה עד למפגשו עם נהר הירקון. במרחב מתקיים אקויפר חוף גבוה ששימש יסוד לכלכלת המטעים המפורסמת של יפו, זו שפרסמה את העיר ברחבי העולם והייתה מקור השראה ליוצרים מכל תחומי האמנות.
במקום הגבוה שבכל פרדס, הייתה באר שהיא יסודו של הפרדס, זכות קיומו ומקור חייו. בימים קדומים נשאבו המים באמצעות הדלייה ישירה, בהמשך באמצעות מערכת אנטיליה בעלת לולאת שרשראות שביניהן הורכבו תיבות עץ. המערכת סובבה באמצעות גלגלי תמסורת על ידי בעל חיים, התיבות העלו מים שהוזרמו לבריכת אגירה וממנה זרמו המים אל עצי הפרדס באמצעות מערכת תעלות. לקראת סוף המאה הי"ט הופיעו משאבות מכאניות שהופעלו באמצעות מנועי שריפה וכך התאפשרה העמקת הבאר ושיפור דרמטי בהיקף הפעילות החקלאית.
השינויים הטכנולוגיים הללו התחוללו על פני תקופה של מאות שנים ואין ספור תהפוכות פוליטיות וחברתיות, אך נותר מוקד אחד יציב - אותן בארות שיצרו חיבור אנכי בין המים האצורים בבטן האדמה ובין הבוסתן המלבלב על פניה. מתוך כך מובן כיצד הייתה המילה 'ביארה' בעגה היפואית שם המבטא באר, בריכה ופרדס גם יחד.
סביב הבאר הוקם מבנה חקלאי קטן שהיה לרוב המבנה היחיד בפרדס. מבנה זה כלל את מערכת האנטיליה ולעיתים גם צרכי שירות ואחסנה של הפרדס. ככל שגדלה הפעילות האנושית ביפו גברה בה הצפיפות ועמה הדוחק והזוהמה. רבים מאמידי העיר בחרו לצאת מן העיר ולמקם את משכנם בלב הפרדסים שברשותם. כך הייתה הבאר למתחם למגורים, לרוב של אוכלוסיה אמידה עם אדריכלות המבטאת את התקופה וסגנונותיה. במקומות מסויימים התרחבו המגורים ויצרו מרקמים בנויים שהשפיעו באופן מיידי על התפתחות דרכי התחבורה והמסחר.
באותה עת הורחבה גם העיר ירושלים מחוץ לחומות ובכל אחת משכונותיה נחפר בור מים. הבור הירושלמי היה מתקן שנועד לשרת את שכונת המגורים לאחר שזו כבר קמה. הבאר היפואית לעומת זאת הייתה חקלאי שהפך למגנט ששאב אליו את בני האדם, סביבה נוצרו השכונות וכלל הפעילות האנושית מסביב ליפו.
בראשית המאה העשרים הוקם מצפון ליפו פרוור תל-אביב. מטבע הדברים, כמעט ולא התקיימה בתל-אביב פעילות חקלאית. רוב אנשי תל-אביב ניהלו אורח חיים עירוני, המים זרמו בצנרת הנסתרת מן העין. בה בעת, הלך הניכור בין יפו ובין תל-אביב והתעצם וכך נוצרה אדישות כלפי כל הערכים שייצגו את יפו העירונית והכפרית. מתוך כל הגורמים הללו לא הפכו הבארות לסמל מסמליה התרבותיים של תל-אביב.
המתח הפוליטי בין יפו ותל-אביב הלך והתחדד. בשנת 1948, בעטיה של המלחמה, עזבו את יפו למעלה משבעים אלף ערבים, מותירים אחריהם עיר רפאים עגמומית, מרוקנת מערכיה האנושיים, נטושה ועלובה. האנשים נעלמו, הבתים ניטשו ואוכלסו מחדש על ידי עולים חדשים. יפו סופחה לעיר שצמחה ממנה ופיתוחה היה לחלק ממערך התכנון של תל-אביב. הרחובות שינו את שמותיהם ותכנם, הפרדסים נעקרו ופינו מקומם לשיכונים חדשים שהתעלמו כליל מן הפרדס שקדם להם.
רבים מבתי הבאר נותרו כאיבר תלוש בנוף. מתכנני העיר לא ראו כל ערך תרבותי, אדריכלי או חברתי בבתי הבאר והתייחסו אליהם כפרט סתמי שממנו ניתן להתעלם ולרוב אף להרוס כליל. עבור העולים החדשים, תושבי המקום, לא היה למבנה כל משמעות כיוון שלא הכירו את עברו.
בסקר מוקדם שנערך ע"י אדר' נאור מימר וכן בעזרת מחקרו של ד"ר אבי חסון, הועלה הנושא למודעות של מספר מצומצם של מתעניינים.
נודה על האמת כי מלכתחילה לא עורר בנו הנושא כל סקרנות או עניין ( באדריכל סרג'יו לרמן ובי - שנינו מלמדים סטודנטים לאדריכלות שנה ג' בסטודיו בנושאי השימור באוניברסיטת ת"א). למרות זאת, הטלנו את המשימה על הסטודנטים בתכנית לשימור באוניברסיטת תל-אביב וכן בסטודיו לשימור בבית הספר לאדריכלות. על פי מפות ישנות, סיורי שטח מדוקדקים, איתור עדויות בכתב ובעל פה, בדיקת יצירות אמנות וצילומים נושנים, תרו הסטודנטים אחר פרק עלום זה בתולדות יפו. אף אנו נשאבנו אל תוך הבארות ואט אט הלכה התמונה והתבררה, בתי הבאר הן מאבני הדרך של התרבות המקומית.
בתי הבאר שסביב יפו היו היתדות שביניהן נמתחה העיר. בתי הבאר אינן עוד פריט בנוף, הם הגורם שיצר את הנוף - נוף התרבות של יפו. במסגרת המשימה שהוטלה עליהם, הציעו הסטודנטים הצעות לתכנון בתי הבאר לצרכים ציבוריים לטובת הקהילה אשר אם ימומשו, עשויים להעמיק את הקשר בין תושבי השכונות לנופם ולסביבתם.

ביפו שנודעה לתהילה בזכות פרדסיה, לא נותר ולו פרדס אחד! הפרדסים, פארה של העיר, נעלמו מן הנוף. את התהליך הזה אין כנראה דרך להשיב. עם זאת, אסור לתל-אביב להעלים מנוף עברה את העולם התרבותי רב בקסם והמשמעות הצומח מן הפרדס על שלל משמעויותיו. בתי הבאר הרבים שעוד נותרו ביפו הם חוליית החיבור בין העבר שנעלם ובין העתיד שטרם תוכנן. אנו משוכנעים כי מקץ שנים של ניכור והתעלמות, ראוי כי תכיר תל-אביב בערכם הרב של בתי הבאר אשר מבלי להפחית בחשיבות המודרניזם, הם מבטאים את נשמת העיר לא פחות מן הסגנון הבינלאומי, 'חגורת השדרות' או מגדלי עזריאלי.
הצייר נחום גוטמן, הבולט במספרי תולדות תל-אביב, קרא ליצירת הפסיפס המוצגת בכיכר העירייה הישנה שברחוב ביאליק "ארבעת אלפים שנות היסטוריה". כך הביע גוטמן, שעל אהבתו לתל-אביב אין עוררין, את ההכרה כי למקום הזה מורשת ערכית ותרבותית עמוקה ששורשיה נטועים ביפו ובפרדסיה. ואכן נוף הפרדסים, הבארות ובתי הבאר הוא ממאפייני יצירתו של גוטמן.
איתור בתי הבאר, תיעודם ושימורם, הסבתם לצרכי ציבור תוך מתן ביטוי ראוי לערכם בנוף ובמורשת המקומית, הוא צעד חיוני להבניית התודעה המקומית, לרבדים שהם עמוקה יותר ממאה שנותיה של תל-אביב. התגייסות מתכנני העיר ומעצבי נופה לפעולה זו, יניבו ליפו - תל אביב ותושביה ערכים תרבותיים ונופיים מרעננים ושופעי השראה, כמים צוננים ביום חמסין.

# data[].attributes.attachment_link.title
בתי הבאר - הארמונות הנעלמים של יפו

# data[].attributes.attachment_link.description
מקור המונח "בייארה" "...בשבעת החודשים השחונים של השנה הושקו רוב פרדסי א"י [...] במי באר. על-כן נקרא הפרדס בערבית "בייארה", על שום הבאר, "ביר" בערבית, שנמצאה בתקופה זו בכל פרדס. [...] והשם הזה קנה לו זכות אזרח בכל השפות המתהלכות פה, וגם העברים יאמרו כן לפרדסי הארץ."

# data[].attributes.headline
קפה לורנץ ומינץ

# data[].attributes.subject
קפה לורנץ ומינץ

# data[].attributes.body
(Verse 1)

שני אנשים, צועדים ברחוב,

מחפשים מקום, לאכול ולשתות,

קפה לורנץ, שם הכל מתחיל,

עם טעמים מיוחדים, זה לא נגמר.

(Chorus)

קפה לורנץ ומינץ,

ההיסטוריה שמה, לא תפסיק לעבור,

בכל כוס קפה, טעם של זהב,

בכל ביס, סיפור של אהבה.

(Verse 2)

בתפריט יש, עוגות ופשטידות,

סלטים טריים, ושתייה מתוקה,

כולם באים, רוצים לטעום,

את כל מה שיש, בקפה המיוחד.

(Chorus)

קפה לורנץ ומינץ,

ההיסטוריה שמה, לא תפסיק לעבור,

בכל כוס קפה, טעם של זהב,

בכל ביס, סיפור של אהבה.

(Bridge)

מוזיקה מתנגנת, אווירה טובה,

חברים מתאספים, זה הזמן שלנו,

בכל פינה, ריחות מתוקים,

יושבים יחד, יחד עם חלומות.

(Chorus)

קפה לורנץ ומינץ,

ההיסטוריה שמה, לא תפסיק לעבור,

בכל כוס קפה, טעם של זהב,

בכל ביס, סיפור של אהבה.

(Outro)

שני אנשים, עם חיוך גדול,

בקפה לורנץ, שם הלב מתמלא,

עם חברים, עם טעמים חדשים,

קפה לורנץ ומינץ, זה המקום שלנו.

# data[].attributes.headline
מג'יק סקול רוני לי-יה וטלי ח2

# data[].attributes.subject
מג'יק סקול רוני לי-יה וטלי ח2

# data[].attributes.body
קרב ראפ היסטורי: שי עגנון נגד מרגלית מנווה צדק

[מרגלית]
אני מרגלית מנווה צדק, נערה תמימה
את ליבי פתחתי, חשבתי שזו אהבה אמיתית ועצומה
עגנון, סופר צעיר, הבטחת לי עולם ומלואו
אך בסוף השארת אותי לבד, זה לא היה שווה את כולו

[עגנון]
כן, הייתי צעיר וחולם, מחפש השראה לכתיבה
מרגלית יקרה, לא התכוונתי לפגוע, זו הייתה טעות כואבת
מהכאב הזה יצא ספר, "סיפור פשוט" שמו
לפעמים הכאב הגדול ביותר מוליד את היצירה בעצמו

[מרגלית]
אתה הפכת את הכאב שלי לספרות
בזמן שאני נשארתי עם לב שבור ודמעות
חשבת רק על עצמך, על הקריירה שלך
ואני הייתי רק דמות בסיפור, חלק מהעלילה שלך

[עגנון]
צודקת בכל מילה, אך דעי לך מרגלית
שהסיפור שלנו לימד אותי על אהבה אמיתית
היום אני מבין את טעויותיי, את הכאב שגרמתי
ובזכותך למדתי להיות סופר טוב יותר, זה מה שהרווחתי

[מרגלית]
אולי בסוף זה היה שווה את הכאב
כי יצרת יצירת מופת שנוגעת בכל לב
אבל זכור תמיד: מאחורי כל סיפור
יש אנשים אמיתיים, עם רגשות, לא רק מילים על הנייר

[עגנון]
את צודקת, מרגלית, ואני מודה באשמה
הסיפור שלנו הפך לנצחי, אך המחיר היה דמעה
תודה על השיעור החשוב ביותר בחיי
שמאחורי כל מילה כתובה, יש נשמה שחיה

# data[].attributes.headline
ההתנקשות בחייו של גוטהילף וגנר הנאצי - בית החרושת ליציקת המתכת של האחים וגנר

# data[].attributes.subject
ההתנקשות בחייו של גוטהילף וגנר הנאצי - בית החרושת ליציקת המתכת של האחים וגנר

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
תורמים למיזמי ויקימדיה

# data[].attributes.attachment_link.title
גוטהילף וגנר – ויקיפדיה

# data[].attributes.attachment_link.description
ממנהיגי תנועת הטמפלרים בארץ ישראל ותומך בנאציזם

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
From Wikipedia, the free encyclopedia

On 22 March 1946, Gotthilf Wagner, the leader of the German Templer colonies in Palestine, was assassinated by the Haganah as part of the Jewish Resistance Movement.

The British Criminal Investigation Department concluded that the assassination was influenced by Wagner's decision to instruct the population of Sarona not to sell any land to Jews. Wagner had previously been a member of the Nazi Party; this was given as a motive by some press reports at the time.

The assassination was intended to drive the Germans out of Palestine; it "sent shockwaves" through the community and was followed by two subsequent assassinations in 1948.

On March 22, 1946, five members of the Palmach, acting on the orders of Yitzhak Sadeh, ambushed Wagner and shot him while driving with a police escort from the Wilhelma Detention Camp near the Lydda airport. As his car entered the outlying streets of Tel Aviv, it slowed down on account of heavy traffic. Two men darted out from each side and approached the car. One of them fired a shot which mortally wounded Wagner who then collapsed over the steering wheel of the car. Four men were seen running away through the crowd.

Wagner had been heading for Sarona to pay the wages of Arabs laborers and even though he had £800 with him, none of the money was taken.

References

# data[].attributes.attachment_link.title
Assassination of Gotthilf Wagner - Wikipedia

# data[].attributes.attachment_link.description
From Wikipedia, the free encyclopedia On 22 March 1946, Gotthilf Wagner, the leader of the German Templer colonies in Palestine, was assassinated by the Haganah as part of the Jewish Resistance Movement. The British Criminal Investigation Department concluded that the assassination was influenced by Wagner's decision to instruct the population of Sarona not to sell any land to Jews.

# data[].attributes.headline
בית החרושת של וגנר, דרך אילת 61

# data[].attributes.subject
בית החרושת של וגנר, דרך אילת 61

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
תורמים למיזמי ויקימדיה

# data[].attributes.attachment_link.title
בית החרושת של וגנר – ויקיפדיה

# data[].attributes.attachment_link.description
מתוך ויקיפדיה, האנציקלופדיה החופשית

# data[].attributes.headline
הוסב לבית חרושת ל...אמנות

# data[].attributes.subject
הוסב לבית חרושת ל...אמנות

# data[].attributes.attachment_link.title
בית חרושת לאמנות בלב תל אביב

# data[].attributes.attachment_link.description
מתחם נחושתן בנווה צדק, אתר טמפלרי ששופץ ושוחזר, ייחשף בראשונה במסגרת הביאנלה לאמנות שתיפתח בסוף השבוע

# data[].attributes.headline
מתחם בית החרושת של וגנר

# data[].attributes.subject
מתחם בית החרושת של וגנר

# data[].attributes.attachment_link.provider_name
אמנון בר אור – טל גזית אדריכלים בע"מ

# data[].attributes.attachment_link.title
מתחם בית החרושת של האחים וגנר(נחושתן), דרך אילת 61 - תל אביב - אמנון בר אור – טל גזית אדריכלים בע”מ

# data[].attributes.attachment_link.description
מהות הפרויקט: תיעוד ושימור 5 מבני טמפלרים סטטוס: הושלם שנת התחלה: 2004 שנת סיום: 2009 יזם: לוי קושניר, חברת דאבוס השקעות בע”מ תיאור הפרוייקט: במסגרת עבודת משרדינו נערך תיעוד קראו עוד…

# data[].attributes.headline
בית אהרן שלוש (אדריכל בר אור)

# data[].attributes.subject
בית אהרן שלוש (אדריכל בר אור)

# data[].attributes.attachment_link.provider_name
אמנון בר אור - טל גזית אדריכלים בע"מ

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
מהות הפרויקט: שימור מבנה מגורים בהגבלות מחמירות

סטטוס: בביצוע

פרוגרמה: מגורים

שנת התחלה: 2007

יזם: פרטי
אדריכלית אחראית: אדר' סיוון אברג'יל
תיאור הפרויקט:
כיום, נמצא הבית בתהליך של שימור ושיקום, על מנת להכשירו כבית מגורים פרטי עבור משפחה אשר רכשה אותו.
במסגרת העבודות, הועבר בית המגורים ליסודות זמניים לצורך חפירה ובניית מרתף חדש מתחתיו. קומתו העליונה של בית המגורים, אשר שרדה בחלקה אחר ההפצצה הבריטית, משוחזרת בהתאם למקור טרם הריסתה. בחלקו הצפוני של המגרש משוחזר מבנה האבן של בית חרושת של האחים שלוש. בית הכנסת המשופץ והמשומר וימשיך לשמש את תושבי השכונה.

רקע:
בהתאם לדעה הרווחת, ביתו של אהרון שלוש הינו הבית הראשון שנבנה בסמוך לשכונת נווה צדק העתידית. בסביבות שנת 1884 בנה אהרון שלוש, איש עסקים יהודי אמיד וממנהיגי הקהילה היהודית ביפו, את ביתו במגרש גדול על גבעות החול מצפון מזרח ליפו, בכך היה החלוץ בהקמת שכונת נווה צדק.
בית האבן הבנוי בסגנון הערבי המקובל בתקופתו- בית חלל מרכזי. המבנה נבנה במספר שלבים והגיע למלוא הדרו לפני מלחמת העולם הראשונה.
בפינת המגרש בנה שלוש בית כנסת לטובת דיירי השכונה, ובירכתי המגרש הרחב הקימו בניו של אהרון שלוש את "בית החרושת של האחים שלוש" למוצרי בניה.
לקראת סיום מלחמת העולם הראשונה, במהלך הפצצה מספינה בריטית, שכוונה לבית החרושת למתכת של ואגנר הגרמני, נפל בשוגג פגז על בית שלוש. הבית נפגע קשות.
לאחר הפגיעה בבית, עזבו אותו בני המשפחה, והוא שימש במשך שנים את בית הספר "תחכמוני". עם פינויו של בית הספר עמד הבית נטוש תקופה ארוכה.

" ע"פ מחקרים אחרונים יש הסוברים כי שלוש בנה את ביתו תחילה בשכונת 'נוה שלום' שהיתה חלק מהשכונה המעורבת מנשיה. רק בתחילת שנות התשעים של המאה ה- 19 בנה שלוש את ביתו החדש והמרווח בסמוך לשכונת נווה צדק שכבר היתה בנויה בחלקה. הבית במנשיה נהרס לאחר קום המדינה כמו שאר מבני השכונה שנבנו על ידי יהודים וערבים."

# data[].attributes.attachment_link.title
רח' שלוש 32, תל אביב-יפו - בית אהרן שלוש - אמנון בר אור - טל גזית אדריכלים בע"מ

# data[].attributes.attachment_link.description
מהות הפרויקט: שימור מבנה מגורים בהגבלות מחמירות סטטוס: בביצוע פרוגרמה: מגורים שנת התחלה: 2007 יזם: פרטי אדריכלית אחראית: אדר' סיוון אברג'יל תיאור הפרויקט: כיום, נמצא הבית בתהליך של שימור ושיקום, על מנת להכשירו כבית מגורים קראו עוד...

# data[].attributes.headline
מתחם התחנה (אדריכל בר אור)

# data[].attributes.subject
מתחם התחנה (אדריכל בר אור)

# data[].attributes.attachment_link.provider_name
אמנון בר אור – טל גזית אדריכלים בע"מ

# data[].attributes.attachment_link.title
″מתחם התחנה” - תחנת הרכבת של מנשייה, תל אביב-יפו - אמנון בר אור – טל גזית אדריכלים בע”מ

# data[].attributes.attachment_link.description
מהות הפרויקט: שימור תחנת הרכבת ההיסטורית והסבתה למתחם מסחרי סטטוס: הושלם פרוגרמה: מסחרי שנת התחלה: 2007 שנת סיום: 2010 יזם: עיריית תל אביב-יפו תיאור הפרויקט: באתר נמצאים מספר מבנים היסטוריים עיקריים: מבנה תחנת הנוסעים, טרמינל קראו עוד…

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
נחום גוטמן נולד בשנת 1898 בעיירה טֶלֶנֶשטי שב בסרביה (אז בתחומי האימפריה הרוסית; כיום ב מולדובה), הרביעי מבין חמשת ילדיהם של שמחה בן-ציון (אלתר גוטמן) ואשתו רבקה. בשנת 1903 עבר עם משפחתו לעיר אודסה ושם למד עברית ב" חדר המתוקן" שפתח אביו הסופר.

בשנת 1905 עלה גוטמן עם משפחתו ל ארץ ישראל. תחילה גרו ב נווה שלום (שכונה) על גבול יפו. חמש שנים למד ב" בית הספר לבנות" ב נווה צדק, שאביו שימש בו מורה, והמשפחה אף התגוררה בבניין בית הספר. מאוחר יותר למד בבית הספר של חברת " עזרה". לאחר זמן עברה המשפחה לבית ברחוב בוסתנאי שבנווה צדק. בית המשפחה היה מרכז תרבותי ל סופרים ובהם י"ח ברנר, ש"י עגנון, יהודה בורלא, אז"ר, שביקרו בו דרך קבע.

ב- 1910 נפטרה אמו של גוטמן ב טבריה ונטמנה בעיר על ידי ש"י עגנון, מזכירו של אביו באותם ימים. זאת הסיבה שגוטמן לא צייר את דיוקנה של אמו, בניגוד לכל קרוביו האחרים. המשפחה עברה להתגורר ב אחוזת בית (ראשיתה של העיר תל אביב), וסבתו עלתה לארץ כדי לעזור בגידול המשפחה. גוטמן הילד החל ללמוד ב גימנסיה הרצליה, ששכנה בצמוד לבית המשפחה ב רחוב הרצל מס' 3. באותה תקופה למד ציור אצל הציירת אירה יאן.

מגיל 16 למד אמנות ב" בצלאל" אצל אבל פן ו זאב רבן. בשנתיים אחר כך חזר לתל אביב ונלווה לתושבים שגורשו ממנה - אך חזר כדי לשמור על העיר הריקה. בשלהי מלחמת העולם הראשונה התנדב, יחד עם מרבית תלמידי "בצלאל", ל גדוד העברי. בשנים 1920- 1926 למד אמנות ב ווינה, ב ברלין וב פריז. באותה עת יצר הדפסים רבים כגון " איוב ורעיו". בשנת 1923 אייר את ספרי אביו "כתבים לבני הנעורים", שיצאו לאור בברלין וכן את ספר שירי הילדים "החליל" של שאול טשרניחובסקי, ובכך החל פעילות ארוכה של איור ספרי ילדים ונעשה חלוץ המאיירים של ספרי ילדים עבריים.

לאחר שובו לארץ, בשנת 1926, ערך תערוכות ציורים והשתתף ב תערוכות אמני ארץ ישראל במגדל דוד. הוא השתייך, ביחד עם ישראל פלדי, ראובן רובין ו ציונה תג'ר, לקבוצת האמנים של " אסכולת ארץ ישראל", שנושאי הציור שלהּ היו ארץ ישראל, נופיה ואנשיה, ואשר שמה את הדגש על הצבעים העזים והאור הבוהק של הארץ, וקיבלה השראה מדמויותיהם של ערביי ארץ ישראל, שאנשי הקבוצה האמינו כי דמותם היא הקרובה ביותר לדמות תושבי הארץ העבריים בתקופת ה תנ"ך.

הוא הוסיף לאייר ספרי ילדים, ובין השאר אייר את ספריו של חיים נחמן ביאליק, ומספר רב של מקראות וספרי לימוד. גוטמן אייר במשך עשרות שנים מאות ספרים, כולל ספריו שלו.

בשנת 1928 נשא לאישה את דורה יפה. אחותו של כתריאל יפה, רב החובל של ספינת כ"ג יורדי הסירה. בשנת 1936 נולד בנם מנחם (חמי).

ב- 1931 השתתף בייסוד כתב העת לילדים " דבר לילדים", ובמשך 32 שנה היה הצייר הקבוע של השבועון. הוא אייר את שערי העיתון, את אלפי הסיפורים והשירים שפורסמו בו, וכתב ואייר סיפורים ורשימות בהמשכים, שלאחר מכן קובצו לספרים.

ב- 1934 נשלח על ידי עיריית תל אביב ל דרום אפריקה לצייר את דיוקנו של יאן סמאטס. לבקשת עורך "דבר לילדים" יצחק יציב, ניאות לשלוח מן הנסיעה יומן מסע מאויר, כתחליף לאיורים הרגילים שפרסם, מאחר שבמהלך הנסיעה לא יכול היה לאייר חומרים שלא היו לעיניו. יומן המסע, המשלב מציאות ובדיון, פורסם בהמשכים ב"דבר לילדים" ובהמשך כונס לספרו הראשון, "בארץ לובנגולו מלך זולו".

ב מלחמת העצמאות נלווה אל הלוחמים כצייר צבאי, ורישומיו ראו אור בחוברת "חיות הנגב".

בנוסף לפעילותו כצייר וכסופר עסק גוטמן בעיצוב תפאורה להצגות תיאטרון.

ב שנות ה-50 זכה להכרה בינלאומית, ציוריו הוצגו במוזיאונים הנחשבים בעולם, והוא ייצג את ישראל ב ביאנלות בינלאומיות. כן זכה ב עיטור כריסטיאן אנדרסן לספרות ילדים ונוער על ספרו " שביל קליפות התפוזים". יקיר העיר תל אביב-יפו לשנת 1976 וחתן פרס ישראל ל ספרות ילדים לשנת 1978.

בשנת 1966 הכין פסיפס גדול ממדים המתאר תמונות מחיי תל אביב. הפסיפס נמצא על קיר באולם הכניסה המערבי ל מגדל שלום. בשנת 1976 עיצב פסיפס נוסף, פסיפס תולדות תל אביב, המתאר את תולדות העיר על שלושה לוחות גדולים ועוד 15 תמונות. פסיפס זה הוצב במקור בחזית בית העירייה הישן ב כיכר ביאליק, אך הועבר וניצב כיום בחזית מגדל רוטשילד 1.

נחום גוטמן נפטר בתל אביב ב- 28 בנובמבר 1980, ונטמן ב בית הקברות הישן ברחוב טרומפלדור בעיר. ב-1998 נפתח בשכונת נווה צדק בתל אביב מוזיאון נחום גוטמן לאמנות, שבו מוצגות יצירותיו המקוריות ב שמן, ב אקוורל וב רישום.

בשנת 2007 יצא להקרנות בבתי הקולנוע סרט ה אנימציה הארוך בין חולות ושביל קליפות. את התסריט כתבה דיתה גרי, על פי סיפורים וציורים מאת גוטמן.

ה במאי יונה זרצקי הפיק סרט על נחום גוטמן.

מקום מיוחד בעבודתו של גוטמן, כתיבה ואיור, מקבלת מלאכת התיעוד והשימור של ראשית תל אביב. אביו ש. בן ציון נמנה עם 66 מייסדי השכונה, וציוריו של גוטמן, שאותם צייר עשרות שנים לאחר מעשה, מקימים לחיים את מראה השכונה, קורותיה, אנשיה ובתיה. מועט מאוד התיעוד האותנטי על נושאים אלו, וזכרונותיו המסופרים והמאוירים של גוטמן הם מקור מידע חשוב וזוכים לציטוט ולהתייחסות אצל כל העוסקים בתקופה.

1939 בְּאֶרֶץ לוֹבֶּנְגּוּלוּ מֶלֶך זוּלוּ אֲבִי עַם הַמְטַבּוּלוּ אֲשֶר בְּהָרֵי בּוּלַוָּיָה

1942 ביאטריצ'ה או מעשה שתחילתו חמור וסופו ארי דורס

1944 הרפתקאות חמור שכולו תכלת

1946 החופש הגדול או תעלומת הארגזים (פרס למדן)

1958 שביל קליפות התפוזים (עיטור אנדרסן)

1959 עיר קטנה ואנשים בה מעט

1964 ,לילדי ישראל שירם, ציורים, הוצאת דביר

1969 כל הרוצה להיות רב-חובל יקרא מעשה זה

1976 "וכה אמר סבא"

1978 המרדף אחרי אבן הלגיון הרומי-שתי אבנים שהן אחת, הוצאת משרד הביטחון

1980 בין חולות וכחול שמיים

2002 מעשה בשוטר, בסלט ובזנב פרה, סיפורים מצוירים

1986 ‫מימית הפלאים, ועוד שמונה עשר ספורים

תל אביב יפו- עיר חולות וים (אלבום), הוצאת מסדה

סיפורים מצוירים- נחום גוטמן, ספרית פועלים, 1978

"עשרה סיפורים לקטנים", ביחד עם: משה טבנקין, מרים ברטוב, ו-דליה רביקוביץ, הוצאת הקיבוץ המאוחד, הוצאת דרור, 1942

חיים נחמן ביאליק, "דוד המלך בילדות: שלוש אגדות כתובות בידי ח.נ. ביאליק", הוצאת דביר, תל אביב, תרפ"ח, 1927

היינריך היינה, "ארץ אשכנז: הגדה של סתו", תרגום: ש' בן-ציון, הקדמה ובאורים מאת דב סדן, דבר, תל אביב, 1938

שאול טשרניחובסקי, "אשר היה ולא היה",(ספורים לילדים), יבנה תל אביב, תש"ב (1942)

אשר ברש, "כעיר נצורה", הוצאת מסדה, תש"ה, 1944

מירה מאיר, אני אוהב לציֵּר, תל אביב: ספרית פועלים, תשל"ג 1972. (זכה בציון לשבח מטעם האגודה הבינלאומית לספרות ילדים (IBBY)

רפאל ספורטה, ‫שלום, כוכב הערב: שירים לפעוטות, בן שמן: מודן, 2007

חיים נחמן ביאליק, שירים ופזמונות לילדים, תל אביב: דביר, 1933

חיים נחמן ביאליק, יהושע חנא רבניצקי, שמחה בן-ציון, ספורי המקרא לילדים נסדרו על ידי ח.נ. ביאליק, י.ח. רבניצקי וש. בן-ציון, הוצאת דביר, תל אביב, 1938

אהוד בן עזר, בצאת ישראל ממצרים

הגדה של פסח, תל אביב: יבנה, תשמ"ז 1987

לוין קיפניס, ‫בנתיב הפלא: ספור, 2012

יצחק למדן, פואמה, רמת אפעל: קבוצות הבחירה של המחנות העולים, תשע"ב 2011

צבי זוירי, הרפתקאות יובל: ועוד ספורים, תל אביב: משרד הביטחון - ההוצאה לאור, תשס"ח 2007

דב קמחי, "ספר היובל של הסתדרות המורים תרס"ג-תרפ"ח (1903-1928), הוצאת הסתדרות המורים, שנת חמשת אלפים שש מאות שמונים ותשע ליצירה, 1928, (מהדורה מוגבלת של 2,000 העתקים), עטור ועיצוב כריכה - נחום גוטמן

אשר ברש, "סיפורה של תל אביב", הוצאת מסדה

איבאן אנדרייביץ קרילוב, "כלמשלי קרילוב", תרגום: חנניה רייכמן, הוצאת טברסקי, 1950

לוין קיפניס, "על שתיים ועל ארבע: מעשיות על חיות ועופות", הוצאת דביר

אנדה עמיר-פנקרפלד, "אני שר מאושר", הוצאת מסדה 1973

נחום גוטמן, "חיות הנגב: ציורי הווי של לוחמינו", הוצאת עם עובד

אברהם שוער, "שועל רמועל- סיפורי אגדה", הוצאת יבנה, 1942

אהרון גלעדי, ביחד עם נחום גוטמן, "טעם ראשונים דגניה א', יובל השבעים דגניה א'", הוצאת דגניה א', 1981

יצחק דמיאל שוויגר,"ככה סיפרו לי שמלת השבת של חנהל'ה הקטנה", הוצאת למען הילד, 1938

יצחק יציב, "במעגל הימים", הוצאת דבר לילדים, 1949

אוריאל אופק, "שבע טחנות ועוד תחנה", הוצאת יהושע צ'צ'יק, תל אביב, 1969

כחומר ביד היוצר - פסלוני החימר של נחום גוטמן, הוצאת כתר

"נחום גוטמן: תערוכת יובל, ציורי שמן, צבע מים, פסלים ", הוצאת המוזיאון, 1969

כאלה היו, הוצאת מערכת הביטחון, 1971

"אלבום נחום גוטמן, הוצאת מסדה

נחום גוטמן, עריכה ומבוא: אהוד בן עזר, צילומים: ישראל צפריר, עיצוב גרפי: דורית שרפשטיין, מודן הוצאה לאור, 1997

"מזווית אחרת, הוצאת ידיעות אחרונות, 1998

יהודה האזרחי, נחום גוטמן, תל אביב: מסדה, 1965 (אלבום)

אהוד בן עזר (עריכה ומבוא), נחום גוטמן, גבעתיים: מסדה, 1984 (אלבום)

נורית גוברין, "פחד להחזיק בעט-כותבים" - בין נחום גוטמן לאביו, בתוך: 'דבש מסלע - מחקרים בספרות ארץ-ישראל', משרד הביטחון - ההוצאה לאור, תשמ"ט/1989, עמ' 344 - 354. ועוד שם לפי מפתח השמות.

רותי גוטמן, מרים ברושי (עורכות), נחום גוטמן: 1898-1980: ביבליוגרפיה, 2 כרכים, תל אביב: מוזיאון נחום גוטמן, 2003-2006. (כרך ב: מאמרי ביקורת על האמן ויצירתו)

לאה נאור, צייד הצבעים: סיפורו של נחום גוטמן, ירושלים: יד יצחק בן-צבי ('ראשונים בארץ'), תשע"ב, 2012

מירה מאיר, נחום גוטמן אוהב ציורים: בעקבות הספר אני אוהב לצייר", הוצאת משרד החינוך והתרבות

גדעון עפרת, הפרדס הקסום: הדימוי האירוטי ביצירתו של נחום גוטמן, הוצאת מוזיאון נחום גוטמן, 2001

לאה נאור, צייד הצבעים - סיפורו של נחום גוטמן, הוצאת יד יצחק בן צבי, 2012

אבירמה גולן, נחום גוטמן (הישראלים), הוצאת צלטנר, 2019

נחום גוטמן באתר ארופיאנה (באנגלית)

אתר מוזיאון נחום גוטמן לאמנות

רשימת מאמרים על נחום גוטמן באתר רמב"י

גוטמן בבית - ציורים של נחום גוטמן באוספים פרטיים

נחום גוטמן, ב"לקסיקון הספרות העברית החדשה"

רשימת הפרסומים של נחום גוטמן, בקטלוג הספרייה הלאומית

כתבי נחום גוטמן בפרויקט בן-יהודה

הספרים של נחום גוטמן, באתר "סימניה"

נפטר נחום גוטמן, צייר, פסל וסופר, מעריב, 30 בנובמבר 1980

נחום גוטמן למנוחות, דבר, 2 בדצמבר 1980

יגאל צלמונה, "איש המזרח" של נחום גוטמן, דבר, 26 בדצמבר 1980 (מתוך "אלבום גוטמן", בהוצאת מסדה)

מנחם רגב, עינו הבוחנת של נחום גוטמן, העלון למורי הביולוגיה, 1994

בני מאיר, בעין בוחנת על עינו הבוחנת של נחום גוטמן, העלון למורי הביולוגיה, 1995

עוזי צור, אנשים שהם רחובות, באתר הארץ, 17 בינואר 2008

עוזי צור, סודות אסורים מהילדות, באתר הארץ, 3 בדצמבר 2010

רוחמה אלבג, אהבתי את ההומור הערבי, באתר הארץ, 3 בדצמבר 2010

הסבר על ה"דודל" (שרבוט גוגל) שפרסמה גוגל לציון יום הולדתו ה-112 של גוטמן (באנגלית), 5 באוקטובר 2010

נתי גבאי, כך נולד ספרו הראשון של נחום גוטמן - באפריקה!, באתר הספרייה הלאומית, יוני 2017

חן מלול, שביל קליפות התפוזים: הרפתקאותיו של הנער נחום גוטמן תחת הדיכוי העות'מאני, באתר הספרייה הלאומית, אוקטובר 2017

חן מלול, כשנחום גוטמן צייר את פרעות תרפ"ט, בבלוג "הספרנים" של הספרייה הלאומית, אוגוסט 2018

מוניקה לביא, שיטוט בין שבילים מתפצלים, או איך מחברים את נחום גוטמן מחדש, "הספרנים": בלוג הספרייה הלאומית, נובמבר 2018

נחום גוטמן: ילדות, ציור, כתיבה, עיונים בספרות ילדים 29, תשע"ט

מפרי עטו:

בני ציפר, עזבון ספרותי עשיר, באתר הארץ, 3 בדצמבר 2010

10 רשימות מהעזבון, במלאת 30 שנה למותו, באתר הארץ, 3 בדצמבר 2010

עם עגנון, באתר הארץ, 3 בדצמבר 2010

בממלכת הפלמחים, באתר הארץ, 3 בדצמבר 2010

שכונת התימנים, באתר הארץ, 3 בדצמבר 2010

ידיד נעורים ושמו בסוי, באתר הארץ, 3 בדצמבר 2010

השמש בשמים נחבאה תחת שבעים צעיפים, באתר הארץ, 3 בדצמבר 2010

הקיר הכחול, באתר הארץ, 3 בדצמבר 2010

# data[].attributes.attachment_link.description
נחום גוטמן נולד בשנת 1898 בעיירה טֶלֶנֶשטי שב בסרביה (אז בתחומי האימפריה הרוסית; כיום ב מולדובה), הרביעי מבין חמשת ילדיהם של שמחה בן-ציון (אלתר גוטמן) ואשתו רבקה. בשנת 1903 עבר עם משפחתו לעיר אודסה ושם למד עברית ב" חדר המתוקן" שפתח אביו הסופר. בשנת 1905 עלה גוטמן עם משפחתו ל ארץ ישראל.

# data[].attributes.headline
נחום גוטמן - סרטון

# data[].attributes.subject
נחום גוטמן - סרטון

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
מוזאונים בישראל - הפורטל הלאומי

# data[].attributes.attachment_link.title
תרבות מספרת | נחום גוטמן

# data[].attributes.headline
נחום גוטמן - ביוגרפיה

# data[].attributes.subject
נחום גוטמן - ביוגרפיה

# data[].attributes.attachment_link.title
ביוגרפיה - נחום גוטמן

# data[].attributes.attachment_link.description
5.10.1898נחום גוטמן נולד בכפר טלנשט, בבסרביה שהיתה אז בשליטת רוסיה. בן רביעי להוריו אלטר ורבקה גוטמן. היו לו אחות ושני אחים מבוגרים ממנו ואח צעיר. אמו הייתה עקרת בית ואביו היה סופר ומחנך עברי שפרסם סיפורים תחת שם העט ש. בן ציון. 1903כשהיה נחום גוטמן בן חמש, עבר עם הוריו ואחיו לעיר אודיסה לשם נקרא […]

# data[].attributes.attachment_link.title
סיפור המקום - לורנץ ומינץ

# data[].attributes.attachment_link.description
1886 בשנת 1886 רכש פרנץ לורנץ אשר נמנה עם הטמפלרים שהתיישבו ביפו, מגרש בנווה צדק בסמוך לבית-שלוש. הוא בנה עליו בית מגורים ובית-קפה שנודע אז ועד היום בשם ”קפה לורנץ”. המקום שימש כבית קפה וכמרכז תרבות לטמפלרים ולתושבי יפו ותל אביב כתואר בצבעוניות על-ידי ש”י עגנון בספרו ”תמול שלשום”. 1905 בשנת 1905 הורחב בית הקפה […]

# data[].attributes.headline
הבאר בנווה צדק

# data[].attributes.subject
הבאר בנווה צדק

# data[].attributes.attachment_link.title
❶ תל.אביב.פדיה - הבאר העליונה בנווה צדק

# data[].attributes.attachment_link.description
הבאר העליונה בנווה צדק מאת יעקב מושלי לאחר שורת הנומרים הראשונה מגיע תורה של הסמטה המפולשת שבה נמצאת ”הבאר העליונה” (זה היה כינויה בשכונה). עומק הבאר היה כ14-15 מטרים וקוטרה מטר אחד. בנויה היתה מבפנים מאבנים לא מסותתות, שבליטותן שמשו מעין מדרגות או שלבי סולם. הירידה לתוך הבאר היתה נעשית בפישוק

# data[].attributes.headline
סיפור אהבה - עגנון ושלוש

# data[].attributes.subject
סיפור אהבה - עגנון ושלוש

# data[].attributes.attachment_link.description
מדריך סיורים בתל אביב, חוקר ערים ועוד דברים | זה הבלוג שלי מאז שנת 2007

# data[].attributes.headline
עוד על עגנון וימיו בנווה צדק

# data[].attributes.subject
עוד על עגנון וימיו בנווה צדק

# data[].attributes.headline
בעקבות עגנון בנווה צדק עיתון הארץ

# data[].attributes.subject
בעקבות עגנון בנווה צדק עיתון הארץ

# data[].attributes.attachment_link.title
רשימות תל אביביות

# data[].attributes.headline
בדיקת שגיאות כתיב בעברית

# data[].attributes.subject
בדיקת שגיאות כתיב בעברית

# data[].attributes.attachment_link.title
בדיקת שגיאות כתיב בעברית - כלי חינמי אונליין - פסיפס אתרים

# data[].attributes.attachment_link.description
כלי חינמי אונליין זה מאפשר לבצע בדיקת שגיאות כתיב בעברית (בדיקת איות בעברית). כל מה שצריך לעשות זה להעתיק את הטקסט הרצוי ולהדביק אותו בחלון למטה.

# data[].attributes.headline
אבולעפיה סיפור אהבה

# data[].attributes.subject
אבולעפיה סיפור אהבה

# data[].attributes.attachment_link.title
בית אבולעפיה - ביתו של עגנון - נווה צדק - תל-אביב - לוטוס הזהב

# data[].attributes.attachment_link.description
בית אבולעפיה בשכונת נווה צדק. הבית בו התגורר ש"י עגנון בין השנים 1909 עד 1913. תולדות הבית והשכונה.

# data[].attributes.headline
קפה לורנץ - "התה לא היה משהו"

# data[].attributes.subject
קפה לורנץ - "התה לא היה משהו"

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
צופיה הירשפלד

# data[].attributes.attachment_link.title
מרכז ליהדות בבית הקפה ששימש את הנאצים

# data[].attributes.attachment_link.description
קפה לורנץ, שמוזכר בספרו של עגנון ”תמול שלשום”, שימש ברבות הימים גם כבית קולנוע, כאכסניה לסדרת הרצאות גרמניות-לאומניות, כמועדון לחיילי צה”ל וכאולם חתונות. מאז שנות ה-60 עמד נטוש - וכעת נחנך בו מרכז לתרבות יהודית

# data[].attributes.headline
כתבה עיתון הארץ - גלגוליו של קפה לורנץ

# data[].attributes.subject
כתבה עיתון הארץ - גלגוליו של קפה לורנץ

# data[].attributes.attachment_link.title
קפה לורנץ עיתון הארץ

# data[].attributes.headline
בית הסופרים בנווה צדק

# data[].attributes.subject
בית הסופרים בנווה צדק

# data[].attributes.attachment_link.title
בית הסופרים בנוה צדק - מולדת ”הפועל הצעיר”

# data[].attributes.attachment_link.description
בית הסופרים בנוה צדק - מולדת הפועל הצעיר ברחוב נוה צדק 39 מצוי בית דל ומט לנפול , בני וזעם מבונה הבית הזה : ביוז הסונרים , שבן בו הוזנוררו בימי העליה הסרה : יוסף חיים בתר , דבורה בארון ויוסף אהרונוביץ . בביוז זה נוסד עוזון הנועלים הראשון בארץ-ישראל ′ - הנועל הצעיר / בתקופת העליה השניה שימשה יפו מקום מרכזי לקליטת עולים . כאן מצאו אלה קהילה מגובשת , מסחר ומלאכה , מרכז תרבותי שכלל בתי ספר וספריה ציבורית ושירותי רפואה שהוגשו על ידי בית החולים שער ציון . המשרד הארצישראלי שריכז את פעילותה של ההסתדרות הציונית העולמית בארץ , פעל אף הוא מאז 1908 מיפו . בשכונות נוה צדק ונוה שלום נבנו בתים רבים נוספים , בחלקם על ידי אנשים שזה מקרוב עלו , וצעירים לא מעטים מקרב העולים החדשים נטו לשכור חדרים ממשפחות ותיקות בשכונות אלה . בתי המלון של חיים ברוך ושל אלקנה ספקטור היוו מקום מפגש מרכזי לפועלים . בתי מלון אלו ניצבו בפאתי נוה שלום ( רחוב המרד דהיום . ( מפלגות הפועלים , הפועל הצעיר ופועלי ציון , פעלו ממרכזיהן שביפו . אגודת חובבי האמנות הדרמתית , שעם חבריה נמנו מורים , סופרים ומשכילים וש…

# data[].attributes.headline
מתוך הספר הזה - 70 בתים בתולדות ההתיישבות - בית הסופרים

# data[].attributes.subject
מתוך הספר הזה - 70 בתים בתולדות ההתיישבות - בית הסופרים

# data[].attributes.attachment_link.title
קראו בכותר - סיפורי בתים : סיפורם של שבעים בתים בתולדות ההתישבות

# data[].attributes.attachment_link.description
ספר דיגיטלי באתר כותר. סיפורם של שבעים הבתים שהתפרסמו בתולדות ההתיישבות, הוא בעצם סיפורה של ארץ ישראל מאז היציאה מחומות העיר העתיקה ועד מלחמת העצמאות. הוא גם סיפורם של אישים ומשפחות שליוו את המדינה בדרך משך מאה ועשרים שנה. הבתים, שסיפוריהם כונסו בספר, פזורים בגליל ובעמקים, במישור החוף ובנגב, בירושלים ובתל אביב, בערים ובמושבות - ממטולה בצפון עד רביבים בדרום. הסיפורים מלווים בכשלוש מאות צילומים מרהיבי עין, כמחציתם בצבע.

# data[].attributes.headline
תריץ אחורה עגנון

# data[].attributes.subject
תריץ אחורה עגנון

# data[].attributes.attachment_link.title
תריץ אחורה -  ש"י עגנון

# data[].attributes.headline
חדשות מהעבר - שי עגנון

# data[].attributes.subject
חדשות מהעבר - שי עגנון

# data[].attributes.headline
חדשות מהעבר - כללי

# data[].attributes.subject
חדשות מהעבר - כללי

# data[].attributes.attachment_link.title
חדשות מהעבר עונה 3 - פרקים מלאים

# data[].attributes.attachment_link.description
הטלוויזיה החינוכית מציגה שידורי בכורה ביוטיוב: ”חדשות מהעבר”, תכנית חדשה המנגישה לצופים הצעירים וגם להוריהם, מידע על האישים והאירועים ההיסטוריים של העם והמדי…

# data[].attributes.headline
בית הסופרים ונחום גוטמן

# data[].attributes.subject
בית הסופרים ונחום גוטמן

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
תמר סיורים קוליים

# data[].attributes.attachment_link.title
מוזיאן גוטמן

# data[].attributes.headline
בתי הספר לבנים ולבנות בנווה צדק

# data[].attributes.subject
בתי הספר לבנים ולבנות בנווה צדק

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
גימנסיה הרצליה, למדו בתל אביב בעברית. העיר העברית הראשונה הובילה את המהפך הגדול באמצעות שורה של עסקנים ויזמים בעלי חזון, שרצו לחנך דור חדש בשפה המתגבשת - עברית.בתי הספר אז היו הרבה יותר ממוסדות חינוך. הם שימשו כמרכז תרבות לקהילה, מקום פעילות למחתרות וגם סליק לנשק.
לא כל המוסדות השתמרו - חלקם עומדים מתפוררים ורק שער חלוד משמש אנדרטה עצובה לעברם המפואר, חלקם הפכו שיפוץ ושינו ייעודם וחלקם נחרבו מן היסוד, בשל תפיסות התקופה שקידמו את המודרנה ולא ראו בשימור ערך.

הצטרפו אלינו לסיור רגלי בין המקומות שבהם פעלו מוסדות החינוך הראשונים של הישוב העברי, העובר בין הבתים הישנים בשכונת נווה שלום ביפו, והשכונות נווה צדק ואחוזת בית.

תלמידי הישוב נזקקו למוסד לימוד מרכזי שיאכלס את הבוגרים שבהם, ויילמד בעברית בלבד - בית ספר תיכון. ולכן, עם הנחת היסודות לבניית אחוזת בית, הונחה אבן הפינה לבניין הגימנסיה העברית הראשונה (רחוב אחד העם 9).

ד"ר יהודה לייב מטמון-כהן ואשתו פניה מטמון-כהן, הקימו עוד ב-1905 בית ספר פרטי בארבעה חדרים בדירתם שביפו (הרחוב נקרא אז "רחוב הגימנסיה" ליד כיכר השעון, כיום רח' רזיאל). ב-1909 הועברה הגימנסיה לרחוב הרצל בתל אביב הקטנה, ונקראה על שם בנימין זאב הרצל, הגימנסיה העברית "הרצליה".

יוסף ברסקי, האדריכל שאליו פנו לתכנון המבנה החדש, נרמז "בעדינות" כי כדאי שהמבנה ידמה לבית מקדש. ברסקי לא היה צריך יותר מזה - הוא קרע חלונות ענק מקושטים בקירות המבנה, עיצב שערים קמורים ובליטות על גג הבית.

בשנותיה הראשונות של העיר שימש המוסד היכל תרבות לשכונה הקטנה, גדול מעבר לכל פרופורציה ביחס לבתים הקטנים של שכונת הגנים, פורש כנפיו על בתיה הקטנים של השכונה. במחזור הראשון למדו, בין השאר: משה שרת, אליהו גולומב, דב הוז, רבקה שרתוק (אחותו של משה שרת ולימים אשתו של הוז), דוד בית לחמי, רבקה רזניק, צילה פיינברג (בתם של ישראל פיינברג ופניה בלקינד, אחותו של אבשלום פיינברג ואמה של תמר אשל) ומשה מנוחין (אביו של הכנר יהודי מנוחין).

כאן נערכו בערבים הצגות, הרצאות ומופעים שונים. לאור מנורות הלוקס, היו התל אביבים מקשיבים לאמן או מרצה כשמחוץ למוסד נשמעת יללת תנים קרוב מדי לחלונות. מכאן יצאו הטיולים הראשונים לפטרה ועקבה, מצדה והחרמון - מורי הגימנסיה שאפו כי התלמידים יכירו את הארץ לא מתוך מפות בלבד.

שיעורי ההתעמלות של צבי נשרי "מר תרבות הגוף", העמידו דורות של מורים, מדריכים ומאמנים. בשנותיה הראשונות היו בגימנסיה שתי תזמורות של כלי נשיפה וכלי פריטה, והמנצח חנינא קרצ'בסקי והמורה המנצחת הדסה שרמן, הציגו אופרות והשמיעו אורטוריות בביצוע תלמידים כסולנים, נגנים וזמרים.

בתקופת מלחמת העולם הראשונה, בעת מאורעות תרפ"א, הפכה הגימנסיה לבית חולים ורצפותיה האפורות נספגו בדם. במלחמת העצמאות נתלה שלט גדול מדי של החניכים שנפלו במערכה.

ההחלטה על הריסת המבנה התקבלה בעיריה עוד ב-1940, בהחלטה המאשרת תוכנית בניין עיר, במסגרתה רחוב הרצל ימשך עד לים. בשל ריבוי מספר התלמידים ומצבו הרעוע של הבניין המקורי, הוחלט להעביר את בית הספר למעונו החדש ברחוב ז'בוטינסקי.

הריסת המבנה הישן החלה ביולי 1959 כדי לפנות מקום למגדל שלום. ההחלטה גרמה לכעס רב בקרב בוגרי בית הספר, אדריכלים ואנשי רוח והריסתו הביאה את נושא שימור המבנים למודעות ציבורית ואף להקמתה של המועצה לשימור אתרים, שסמלה הוא הגימנסיה.

בית הספר תחכמוני (רחוב לילנבלום), היה בית הספר הדתי הראשון בתל אביב. בתחילה מיקומו היה ב"חדר מתוקן" ביפו (1905). שלוש שנים לאחר מכן, כבר התפרסם באירופה כי "בעיר הקודש יפו כבר נמצא בית ספר אחד שחברו בו תורה וחוכמה, והשלטת השפה העברית בתור שפת הלימודים".

שנים ספורות לאחר מכן, נזקק הציבור הדתי בתל אביב בית ספר דתי השכלה חילונית, והוחלט לבנות מחדש את בית הספר היפואי על מגרש באחוזת בית. ב-25.1.1925 נהר קהל מכובדים למגרש הגדול ברחוב לילנבלום להנחת אבן הפינה.

בשעה 16:20 בדיוק, התקבצו הנציב העליון הבריטי, סר הרברט סמואל ורעייתו, ראש העיר מאיר דיזנגוף, בצלאל יפה ורבנים מכובדים אחרים, כרב עוזיאל והרב שלמה אהרונסון. המוסד, שנפתח שנתיים לאחר מכן, הציע 14 שנות לימוד של מקצועות יהדות לצד לימודים כלליים.

בשנות ה-40, בין מלחמת העולם למלחמת העצמאות, שימש תחכמוני מק"ל (מקום לימוד) ומרכז אימונים בנשק קל למקצועות כמו שדאות, טופוגרפיה, קשר, עזרה ראשונה. בית הספר שימש גם כמקום מחבוא לנשק המחתרות, אך השלטון הבריטי חשף את המחבוא ב" שבת השחורה", שבה פעל נגד מנהיגי הישוב וארגון ההגנה ב-29.6.1946.

בית ספר נסגר בשנות ה-70 בשל התמעטות האוכלוסייה הדתית בתל אביב. כיום נמצאת בו האולפנא של בני עקיבא.

היה זה שמו של המכון הפדגוגי-ביולוגי (ברחוב יהודה הלוי), שהכשיר מורות ללימודי טבע בתל אביב. מייסדו, יהושע מרגולין, ביקש לחנך את הילדים להכרת ואהבת הטבע כצורך חיוני לחיזוק הקשר לאדמת המולדת.

מרגולין דגל בלימוד הנעשה תחת כיפת השמיים, תוך הסתכלות קרובה והקשבה לקולות מסביב. הוא חיבר ספרי לימוד בזואולוגיה, הכין הצעת לימוד מפורטת ללימודי הטבע ששימשה אבן פינה בתחילת דרכה של המדינה, והיה מהוגי רעיון סמינר הקיבוצים. המכון הפדגוגי-ביולוגי שהקים, היה מקום משכנה של פינת החי הראשונה בישוב. בצריף שבנה, ריכז אוסף מעולם החי בארץ. המכון החליף את משכנו לאבו כביר בשנות ה-50.

בית הספר ששכן בבית האוטונומיה הרוסית (רחוב עין יעקב 14), החל את דרכו ביפו (1893) ביוזמת "אליאנס" ו"חובבי ציון". לאחר כשלוש שנים עבר למבנה שכור בנווה שלום.

הבניין הדו-קומתי שימש כמקום מגורים למורים ובני משפחותיהם. אלו התגוררו בקומה הראשונה, בעוד הקומה השנייה שימשה את כיתות הלימוד. בבית הספר לבנות לימדו מיטב המורים, מיטב הטכנולוגיה דאז הושקעה בכיתות והפך למרכז תרבותי המשמש את הקהילה המקומית: סופרים, מו"לים ואנשי רוח חברתיים נפגשו בו, התקיימו בו שיעורי ערב למבוגרים, היה מקום היוולדו של התיאטרון העברי וההצגה העברית הראשונים בהופעת מורי בית הספר.

בין התלמידים המפורסמים שעברו בשעריו נמנים נחום גוטמן, אורי קיסרי ומשה שרת. ב-1908 עבר למשכנו החדש ברחוב יחיאלי, יחד עם בית הספר לבנים (מרכז סוזן דלל). הבניין המפואר נבנה בקו התפר שבין נווה שלום לנווה צדק. בשנים שלפני הקמת המדינה, שימש בית הספר מוקד לפעילות ההגנה ואכסן סליקים של נשק. בית הספר נסגר סופית ב-1972.

בית הספר שבו נלמד תלמוד התורה הראשון והוקם ביוזמת רבה של יפו, הרב נפתלי הרץ הלוי, ועסקנים מקומיים, כמו זרח ברנט ושמחה גולדברג.

תלמוד תורה "שערי תורה" (רחוב אלעזר 6) פתח את שעריו בנווה שלום בשנת 1890. בראשיתו למדו בו 120 תלמידים תורה, קריאה וכתיבה בעברית, כתבי קודש ומעט השכלה כללית בסיסית.

הרב קוק, שכיהן כרבה של קהילת יפו, העניק למקום תנופה משמעותית והפך אותו למרכז הרוחני של נווה שלום. הרב קוק ראה עצמו כפטרון ומשגיח למוסד זה והוא היה מתפלל בבית הכנסת במקום. המקום שילב גם הקמת בית מלאכה, והיה למעשה בית הספר המקצועי הראשון שהכשיר את התלמידים לחיי פרנסה.

כיום הקומפלקס המפואר שנבנה בין הרחובות אלעזר ושמרלינג הרוס כמעט לגמרי. השריד היחיד לעברו, הוא שער הברזל בחזית הבניין המתפורר, שער מפורזל בעיטורים וסמלי של מכשירי מלאכה, שבינות לחלודה שפשתה בו, עוד ניתן לראות את צבע התכלת המקורי מפעם.

במתחם סוזן דלל כיום הוקם סמינר לוינסקי, ורופא הילדים טשרניחובסקי קיבל פה את מטופליו. מרכז סוזן דלל היה גם מקום משכנו של בית הספר לבנים שהוקם ראשית ביפו ב-1889 על-ידי עמותת כי"ח (כל ישראל חברים).

במקום הוכשרו הבנים לתפקידי מסחר. ישראל בלקינד, מייסדו, ביקש להפכו למקום שייחנך למדע ולתורה ברוח האידיאלים הלאומיים ובעברית.

עשר שנים לאחר מכן, רכשה אליאנס את בית הספר לבנים ושפת הלימוד שונתה באחת לצרפתית. ב-1908 עבר בית הספר למשכן חדש ומפואר בחולות, בין נווה שלום לנווה צדק (כיום מרכז סוזן דלל). בשנות המאבק טרום הקמת המדינה, שימש בית הספר מוקד פעילות לחברי האצ"ל.

# data[].attributes.attachment_link.title
בחזרה לביה"ס: סיור אל ראשית החינוך העברי

# data[].attributes.attachment_link.description
בתי הספר של פעם, היו הרבה יותר ממוסדות חינוך. הם שימשו כמרכז תרבות לקהילה, מקום פעילות למחתרות וגם סליק לנשק. עם תחילת שנת הלימודים, צאו איתנו לסיור בין בתי הספר הראשונים של ת"א, שהשפיעו על דור העברית

# data[].attributes.headline
בית הספר לבנות - תומר שלוש

# data[].attributes.subject
בית הספר לבנות - תומר שלוש

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
מרכז סוזן דלל, שנחנך ב-1989, הפך לאבן שואבת לקהל שהגיע לנווה צדק מדי ערב והפיח בה רוח חיים. היא הפכה מ"המקום הכי נמוך בתל אביב", שכבר היו תוכניות מאושרות להחריבו עד היסוד, לשכונה הכי נחשקת בישראל. זה קרה בזכות תרומתה הנדיבה של משפחת דלל מלונדון, שביקשה להנציח את הבת סוזן בקריאת מרכז תרבות ומחול מודרני על שמה. כעת, המשפחה מרימה תרומה נוספת להקמת "חלל מרחף" על גג הבניין המרכזי של מרכז סוזן דלל, ששימש בעברו כבית הספר לבנות של נווה צדק.

ב-1908 הייתה זו תרומה של יהודי מרוסיה, פיינברג שמו, שאיפשרה את הקמתו המקורית של בית הספר לבנות. אם יש למפעל הציוני מורשת שמתמידים בה, הרי שהיא ללא ספק הפילנתרופיה. בלי התרומות של הרוטשילדים למיניהם, זה לא היה מצליח.

המשימה להפוך את הכסף לבניין הוטלה על הקבלן, יליד הארץ, יוסף אליהו שלוש. שלוש מספר באוטוביוגרפיה "פרשת חיי" על התדהמה שהיכתה בו כשקיבל את התוכניות ששורטטו "על ידי אדריכל חדש בארץ שלא היה בקי בתנאיה". באותה תקופה גם התחזקה הקריאה האידיאולוגית ל"עבודה עברית", וחברי הוועדה שפיקחה על הקמת בית הספר - זלמן דוד לבונטין, מאיר דיזינגוף וחיים חיסין - הכריחו את שלוש להעסיק פועלים יהודים שעלו מרוסיה.

הוא התרעם על התערבות הוועדה, והסביר כי העולים מרוסיה אינם מיומנים בעבודות בניין: "בארצנו לא נמצאו אז אמנים ובעלי מקצוע יהודים, אלא ערבים היודעים לבנות לפי שיטות הבניין המקובלות במזרח". חרף אזהרותיו של שלוש, לפועלים נמסרה מלאכת הנגרות של גג הבניין והנחת הרעפים, ו"באותו הערב אחרי חצות לילה, שמעתי קול מפולת, מיהרתי החוצה והנה כל הגג קרס". ועדת החקירה שהוקמה בעקבות האירוע זיכתה את שלוש מכל אשמה, והוא הקים לאחר מכן גם את בית הספר לבנים, אף הוא חלק ממרכז סוזן דלל של היום.

כשאדריכלות מתנגשת עם זהות מקומית

הסיפור על הגג הקורס הוא משל טוב להתנגשות שבין אדריכלות וזהות מקומית. האם "החלל המרחף" שיוקם על בניין בית הספר לבנות יקרוס גם הוא בגלל התעלמות מהסביבה? לא, אבל התעלמותו מהסביבה כואבת. מבחינה אדריכלית, יש להלבשה המודרניסטית על גג הבניין פוטנציאל לפגוע באופי המיוחד של השכונה. תוספת הזכוכית והפלדה של "החלל המרחף" היא סימן ההיכר של הבנייה המודרניסטית. התוספת מזכירה בחומריה את החיפוי של מוזיאון האצ"ל, שנמצא ממש על קו החוף הסמוך לכאן. החומרים הללו עומדים בניגוד מוחלט לאבן הכורכר המקומית, ומדגישים את השבר שבין הישן לחדש.

הבתים של נווה צדק, שנבנו עוד לפני הקמת תל אביב, שילבו סגנונות של מזרח ומערב ויצרו תערובת מעניינת, מקומית ומעודכנת, ולעומתם "החלל המרחף" שינחת על מרכז סוזן דלל לא יוכל אלא לדקור את העין, כמו מגדל נווה צדק המזדקר מעל השכונה.

אך מעבר לסוגייה האסתטית, יש כאן פוטנציאל לנזק חמור בהרבה. ההתעלמות מהסביבה באה לידי ביטוי במובן אחר, כואב הרבה יותר - זו ההתעלמות משכונות אחרות בתל אביב, שנמצאות היום בדיוק במצב שבו הייתה שרויה נווה צדק בשנות ה-80. התרומה המשמחת של משפחת דלל הייתה יכולה להשיג הרבה יותר, אילו הייתה מביאה להקמתו של עוד מרכז תרבות כמו "סוזן דלל" בשכונה אחרת. ואם כך יהיה, לא רק נזכה לראות את שכונת התקווה או את יפו ג' הופכות לנווה צדק, אלא גם נזכה לראות צדק.

# data[].attributes.attachment_link.title
בית הספר לבנות

# data[].attributes.attachment_link.description
מדריך סיורים בתל אביב, חוקר ערים ועוד דברים | זה הבלוג שלי מאז שנת 2007

# data[].attributes.headline
תמונת רקע לערוץ הטינגלינק

# data[].attributes.subject
תמונת רקע לערוץ הטינגלינק

# data[].attributes.attachment_link.title
תל אביב עולה על הפסים (1)

# data[].attributes.headline
יוסף חיים ברנר

# data[].attributes.subject
יוסף חיים ברנר

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
מחברת היסטוריה

# data[].attributes.attachment_link.title
יוסף חיים ברנר

# data[].attributes.headline
סרטון נווה שכטר קפה לורנץ

# data[].attributes.subject
סרטון נווה שכטר קפה לורנץ

# data[].attributes.headline
בית המכס - שולה וידריך

# data[].attributes.subject
בית המכס - שולה וידריך

# data[].attributes.attachment_link.title
❶ תל.אביב.פדיה - תחנת הרכבת ובית המכס

# data[].attributes.attachment_link.description
תחנת הרכבת ובית המכס מאת שולה וידריך
על פתיחת בית המכס החדש ברחוב הרכבת פורסם בעיתון דאר היום ב-22 באפריל 1936. בית המכס הוקם על אדמת לונסולד שנרכשה בשנת 1933. קודם לכן היה השטח מכוסה בפרדסים, אך כבר בשנת 1924 הוגדר כחלק מתל-אביב כשהדרך הסלולה היחידה בו היתה דרך פתח-תקווה (דרך בגין כיום) בעוד

# data[].attributes.headline
רצח ברנר (מסלול תל כביר)

# data[].attributes.subject
רצח ברנר (מסלול תל כביר)

# data[].attributes.attachment_link.title
רצח ברנר וחבריו פרעות תשפא

# data[].attributes.headline
מהו בית באר? ראו את בית קאסר ליד בית הספר, מסלול תל כביר

# data[].attributes.subject
מהו בית באר? ראו את בית קאסר ליד בית הספר, מסלול תל כביר

# data[].attributes.headline
בית הבילויים ותפוזי JAFFA מסלול תל כביר

# data[].attributes.subject
בית הבילויים ותפוזי JAFFA מסלול תל כביר

# data[].attributes.attachment_link.title
בית הבילויים

# data[].attributes.headline
הפרק הנאצי בתולדות הטמפלרים בישראל

# data[].attributes.subject
הפרק הנאצי בתולדות הטמפלרים בישראל

# data[].attributes.attachment_link.title
Clone of "הפרק הנאצי בתולדות הטמפלרים בישראל"

# data[].attributes.headline
מטמון הזהב הטמפלרי

# data[].attributes.subject
מטמון הזהב הטמפלרי

# data[].attributes.attachment_link.title
מטמון הזהב של הטמפלרים Cell Aviv Sarona by Shevach

# data[].attributes.attachment_link.description
TOUCH this image to discover its story. Image tagging powered by ThingLink

# data[].attributes.headline
מגדל המים ובית הוועד - מסלול בעקבות נחום גוטמן

# data[].attributes.subject
מגדל המים ובית הוועד - מסלול בעקבות נחום גוטמן

# data[].attributes.attachment_link.title
Cell-Aviv | מגדל המים ובית הוועד

# data[].attributes.headline
גימנסיה הרצליה - בעקבות סיפורי נחום גוטמן

# data[].attributes.subject
גימנסיה הרצליה - בעקבות סיפורי נחום גוטמן

# data[].attributes.headline
ראינוע עדן - בעקבות סיפורי נחום גוטמן

# data[].attributes.subject
ראינוע עדן - בעקבות סיפורי נחום גוטמן

# data[].attributes.headline
עוד על מסלול הרכבת יפו ירושלים

# data[].attributes.subject
עוד על מסלול הרכבת יפו ירושלים

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
תורמים למיזמי ויקימדיה

# data[].attributes.attachment_link.title
מסילת הרכבת יפו–ירושלים – ויקיפדיה

# data[].attributes.attachment_link.description
ערך זה עוסק במסילת הרכבת ההיסטורית. אם התכוונתם למסילת הרכבת החדשה, ראו מסילת ירושלים–גנות.

# data[].attributes.headline
פרזי להשראה המסכם עבודת תלמידים - משנת 2016

# data[].attributes.subject
פרזי להשראה המסכם עבודת תלמידים - משנת 2016

# data[].attributes.body
https://prezi.com/embed/ntnmcylyp2n8/

# data[].attributes.attachment_link.title
Copy of The old train from Jaffa to Jerusalem 1892

# data[].attributes.headline
המצגת של דרור - סיור ספרותי בנווה צדק

# data[].attributes.subject
המצגת של דרור - סיור ספרותי בנווה צדק

# data[].attributes.attachment_link.title
בית לורנץ- היסטוריה ואקלים תרבותי

# data[].attributes.attachment_link.description
Amazingly Simple Graphic Design Software - Canva

# data[].attributes.headline
קובץ מתכלל של כל התחנות - זכרו לקחת מידע גם מהעמודה של "קישורי מידע"

# data[].attributes.subject
קובץ מתכלל של כל התחנות - זכרו לקחת מידע גם מהעמודה של "קישורי מידע"

# data[].attributes.attachment_link.title
מיפוי חלומות בתחנות

# data[].attributes.attachment_link.title
Wordwall - Create better lessons quicker

# data[].attributes.attachment_link.description
Need a fresh teaching resource that fits your class and teaching style? Create a customized pack of interactive and printable activities in just one minute.

# data[].attributes.headline
משימה מלווה סיור ספרותי - דרור

# data[].attributes.subject
משימה מלווה סיור ספרותי - דרור

# data[].attributes.headline
המצגת של דרור - סיור ספרותי בנווה צדק

# data[].attributes.subject
המצגת של דרור - סיור ספרותי בנווה צדק

# data[].attributes.attachment_link.title
בית לורנץ- היסטוריה ואקלים תרבותי

# data[].attributes.attachment_link.description
Amazingly Simple Graphic Design Software - Canva

# data[].attributes.headline
ויש גם גרסה חיוורת שכזאת

# data[].attributes.subject
ויש גם גרסה חיוורת שכזאת

# data[].attributes.attachment_link.title
תל אביב עולה על הפסים (4)