# data[].attributes.headline
Іменник у моїй

# data[].attributes.body
Іменник у моїй уяві постає як скарбниця. Він зберігає в собі назви предметів, істот, явищ або понять, ніби дорогоцінності, наприклад книга - це скарб наповнений знаннями, море - величезна скарбниця, де ховаються таємниці.

# data[].attributes.headline
Я уявляю сполучник як 

# data[].attributes.body
Я уявляю сполучник як дитину. Тому що дитина фактично "сполучає" її батьків і робить їх ще ближчими одне до одного, так само як і сполучник може об'єднувати слова із самостійних частин мови,

# data[].attributes.headline
Прийменник для мене це

# data[].attributes.body
Прийменник для мене це щось мале, як камінець у вежі. Він не велекий і не превертає багато уваги, але без нього часто сенс тексту зникає як і без інших службових частин мови.

# data[].attributes.wish_content.attachment_props.alternative_text
башня з камней

# data[].attributes.headline
Для мене прийменник во

# data[].attributes.body
Для мене прийменник воно як паливо для літака, нікуди без нього не полетиш. В кожному реченні є службова частина мови серед самостійних частин мови. Наприклад: їдемо в аеропорт, приїхав із Херсона, за дев'ять годин.

# data[].attributes.headline
Прийменник - це павути

# data[].attributes.body
Прийменник - це павутинка, яка з’єднує або пов’язує іменник до інших слів у реченні, показуючи їх зв’язок. Наприклад, павук повільно спускався по павутині, натягнутій між гілками дерева.

# data[].attributes.body
сполучник – це як міцна та гнучка ліана, яка обвиває дві сусідні рослини. Вона допомагає їм триматися разом. У реченні сполучник робить те саме – з'єднує між собою схожі слова або навіть цілі речення. Наприклад, сонце світить і пташки співають

# data[].attributes.headline
На мою думку Сполучник

# data[].attributes.body
На мою думку Сполучник виглядає як великий, міцний міст що сполучає два береги між собою, Чому? бо сполучник служить щоб з'єднувати слова, словосполучення та частини складного речення

# data[].attributes.headline
А ось сполучник на мою

# data[].attributes.body
А ось сполучник на мою думку був би міцним, елегантним мостом. Він би з'єднував два окремих слова, фрази або навіть цілі речення, дозволяючи їм плавно перетікати одне в одне.Цей міст мав би різну форму залежно від сполучника.

# data[].attributes.headline
СполучникУ мові

# data[].attributes.body
Сполучник

У мові він — не чарівник,
Але важливий сполучник.
З’єднати речення він звик —
Мов міст між берегів — сміливий кроківник!

І мама з татом чай пили,
Але діти ще гуляли.
Бо дощ пішов — парасольки взяли,
Та друзів у парку не спіймали.

Щоб мова гладко текла рікою,
І, але, чи — біжать ланкою.
Без них було б нам зовсім туго,
Хіба ж обійдешся без зв’язку й руху?

# data[].attributes.headline
Я вважаю що прийменник

# data[].attributes.body
Я вважаю що прийменник міг би бути прозорою,гнучкою стрічкою.Вона могла б обвиватися навколо слів, показуючи їхній зв'язок. Наприклад, стрічка могла б тягнутися з одного слова до іншого,або знаходитися під одним словом. Ця стрічка була б прозорою, щоб не закривати самі слова, але водночас достатньо помітною, щоб підкреслити їхні відношення.

# data[].attributes.attachment_caption
Прийменник в моїй уяві постає як стрілка.Він вказує на місцезнаходження,час,причину,напрямок.

# data[].attributes.body
прийменник – це як маленький але дуже мiцний міст Він потрібен для того щоб з'єднати два береги два слова в реченні

Наприклад щоб показати де щось знаходиться книга лежить на столі або куди хтось іде ми йдемо до школи.

# data[].attributes.attachment_caption
Сполучник: Я уявляю як міст або нитка, що зв'язує намистинки. Чому? Тому що сполучники служать для з'єднання слів, словосполучень та частин складного речення.