# data[].attributes.headline
Cea mai bună rețetă de celebrare a poeziei - lectura ei! Care este poezia voastră preferată? De ce o considerați astfel? 

# data[].attributes.subject
Cea mai bună rețetă de celebrare a poeziei - lectura ei! Care este poezia voastră preferată? De ce o considerați astfel? 

# data[].attributes.body
Mă numesc Galușca Mihaela, elevă în clasa a XI-a ,,A" din incinta Liceului Teoretic
,,Ion Vatamanu". Cu prilejul acestei zile,
21 martie, ,,Ziua Internațională a Poeziei" am decis să vă prezint opera lirică
,,Viața de dincolo de Facebook" de Igor Guzun:

Nu mai trebuie să povestești, trebuie să faci.
Dacă ajuți un om, taci.

Ce sens are să-ți pui pe wall colțunașii?
Îți poți iubi - fără să strigi - copilul și nașii.

Știu că știi și altceva decat Îmi place, Ador, Îmi pare rău.
De exemplu, să nu postezi nimic din ce e al aproapelui tău.

Ce tare ești când scrii comentarii și stări
Tu, care intri mai rar în librării decât în setări!

Dar partea cea bună în povestea asta de pe Facecarte

E că statusurile lungi te îndeamnă Citește mai departe...

Am selectat această creație lirică, deoarece se observă semnificativ, abordarea problemelor sociale contemporane, în care autorul accentuează viciile omenești ce se hrănesc din rețelele de socializare, cum ar fi, lauda de sine, mai vastă decât fapta. Totodată, se subliniază curajul și mândria oamenilor dincolo de ecrane, curaj ce nu îl observăm în societate, ci în drumurile uitate către librării și umanitate.
Astfel, conchidem faptul că această poezie ne prezintă adevărul dur pe hârtie al realității noastre - o realitate în care remarcăm evoluția oricărui tip de tehnologie și nu numai, însă în care, oamenii țin pasul cu mentalitatea trecutului.

# data[].attributes.headline
Mă numesc Coban Alexandra, sunt din clasa a VIII-a ,,A” și poezia selectată de mine este ,,Așa o știm” de Grigore Vieru.

# data[].attributes.subject
Mă numesc Coban Alexandra, sunt din clasa a VIII-a ,,A” și poezia selectată de mine este ,,Așa o știm” de Grigore Vieru.

# data[].attributes.body
Așa o știm, așa e mama:
Se mulțumește cu puțin
Hrănindu-se mai mult cu pâinea
Răbdării, dorului divin.
Trăim un timp de mare zbucium,
Și-atât și eu mă odihnesc
Cât mai aud cuvântul mumei
Și cât în ochii ei privesc.
Sunt multe sărbători pe lume.
Le-avem întregi ori un crâmpei -
O nesfârșită sărbătoare
Sunt ochii mamei, vorba ei.
Des, tot mai des mă fură anii
Copilăriei ce s-a dus.
Scriam pe-omăt al mamei nume
Ce îmi părea venit de Sus...
Iar pe al pâinii tainic abur
Venea și îl scria Isus.

Am ales această poezie, deoarece admir modul în care Grigore Vieru o descrie pe mama, așa de blând și dulce, de fiecare dată când aud aceste minunate versuri îmi amintesc cât de fermecătoare este mama mea, câte lucruri a făcut pentru mine și cât de mult o iubesc.Mama este cea care ne-a dat viața și ne-a fost mereu alături, cea care ne vrea doar binele și ne privește cu cea mai sinceră blândețe.Consider că această poezie pune în evidență valoarea mamei în viața noastră, mama e o ființă sfântă, îngerul nostru păzitor, ea este motivul pentru care trăim și zâmbim în fiecare zi, ea este acea persoană care nu ne va judeca și ne va îndruma spre calea corectă, ea ne va fi alături chiar și dacă toată lumea e împotriva noastră, lângă ea viața ea mai ușoară.

# data[].attributes.body
Ma numesc Avram Andreea, sunt eleva din clasa 8,,A”.Am ales poezia,,Prietenia”de Teodora Dumitru:

Prietenia este floarea rară,
Pe care mai greu o găsești,
Când o-ntâlnești ,n-o lăsa să piară,
În buchetul tau drag să o primești !

E floarea de colț crescută pe munte ,
Până la ea e greu de urcat ,
Dar merită eforturi mai multe ,
Când ai prieteni ești mai bogat !

Prietenia e mâna întinsă ,
Spre cel ce are nevoie de ea ,
Este dorința din suflet trimisă,
Când este nevoie s-ajuți cu ceva !

Prieteni sunt mulți lângă tine ,
Dar cei adevărați sunt puțini,
Dacă-i întâlnești , atunci e de bine ,
Ei sunt acele flori fără spini !

Dă-mi mână prietene drag ,
Și ține-mă strâns când mi-e greu ,
La rândul meu ,de mână te trag ,
Și te ridic , sunt lângă tine…mereu !

Am ales aceasta poezie, fiindcă are o semnificație puternica asupra mea. Respectivul poem m-a învățat să apreciez prietenii care mereu au fost lângă mine și care m-au ajutat la bine și la greu. Cei mai adevărați prieteni sunt aceia care îți vor sta alături în cele mai întunecoase momente; pentru că sunt gata sa înfrunte umbrele împreună cu tine și îți sunt alături in cele in cele mai frumoase momente pentru că nu le este teamă să te vadă strălucind.

# data[].attributes.headline
Mă numesc Staver Evelina, sunt elevă a clasei a Vlll-a ,,A”. Poezia aleasă de mine este ,,Primul cer” de Grigore Vieru.

# data[].attributes.subject
Mă numesc Staver Evelina, sunt elevă a clasei a Vlll-a ,,A”. Poezia aleasă de mine este ,,Primul cer” de Grigore Vieru.

# data[].attributes.body
Cum aş putea cândva, măicuţă,
Cum aş putea a te uita
Când primul cer văzut de mine
Sunt ochii tăi, privirea ta,
Măicuţo;
Când ale tale braţe scumpe
Mi-au fost şi primul căpătâi
Şi cea mai dragă jucărie
Cu care m-am jucat întâi,
Măicuţo?!
Din slăvi creştine,
Din slăvi creştine
Coboară chipul tău
Ca dulce foc!
Te am pe tine,
Te am pe tine,
Ar fi păcat să spun
Că n-am noroc!
Chiar de-i judecător, se spune,
Pe tata-l poţi lăsa-ntr-o zi.
Dar chiar de este cerşetoare
Pe mama n-o poţi părăsi.
Eşti primul cânt al vieţii mele
Ce veşnic mă va mângâia.
Frumoasă-i Ţara lângă tine
Şi tu frumoasă lângă ea.
Din slavi creştine,
Din slavi creştine
Coboară chipul tău
Ca dulce foc!
Te am pe tine,
Te am pe tine,
Ar fi păcat să spun
Că n-am noroc!

Am selectat remarcabila poezie, deoarece, pentru fiecare dintre noi, mama este un simbol al căldurii, al afecțiunii, ființa trimisă din rai,  cu un suflet neprihănit, asemenea unui înger coborât pe pământ cu chip divin.

În poeziile stimatului Grigore Vieru, motivul de creație ce predomină este mama. Dumnealui nu doar a privit-o ca pe un părinte, ci ca pe un izvor al inspirației. Pentru el ființa ce i-a dat viață, i-a fost credință, patrie, și o reprezentare a iubirii eterne. Acesta adesea redă în poemele sale, proiecția cosmică, adică realizează asemănarea dintre Maica Domnului și simbolul maternității.

Prin urmare, vă îndemn să parcurgeți calea spre lecturarea acestei splendide poezii, creată de domnul Vieru !

# data[].attributes.body
Mă numesc Naumenco Ana din clasa VIII-a „A“. Poezia care am ales-o este „Îmi amintesc" de Mihai Eminescu.

Te-am cunoscut în zi de toamna
Când totul m-i se părea pustiu
Și m-am îndrăgostit de tine
Fără să vreau, fără să știu.
Te asemăn unui soare
Ce plutește lin pe cer
Iar eu fiind întinsa mare
O singură rază-ți cer;
O rază plină de iubire
O vorbă dulce și un sărut
Să păstrez ca amintire
Tot ce-am trăit sau am avut.
Iubirea noastră-i vântul
Ce adie oftând
Iar de ar fi să nu mai bată
Aș mai avea un gând;
Să fii tu fericită
Cu sau fără amintirea mea
Și eu.. Oriunde aș fi
Să-ți păzesc dragostea!

Poezia „Îmi amintesc" este una din multitudinea de creații eminesciene care m-a impresionat totalmente. Mi-a plăcut opera respectivă deoarece tema iubirii în poezia lui Mihai Eminescu este descrisă dintr-un punct de vedere mai profund, asociată unui peisaj natural aflat deplin în armonie cu stările sufletești ale poetului. Cred că secvența în care Eminescu a spus „Aș mai avea un gând/ Să fii tu fericită/ Cu sau fără amintirea mea“ are rezervat un loc special în poezie, prin grația și lirismul ei.

# data[].attributes.headline
Guțan Veronica-Milena, elevă a clasei a XI-a ,,A” din Liceul Teoretic ,, Ion Vatamanu”. Una dintre poeziile mele preferate este ,,Glossă” de Mihai Eminescu. 

# data[].attributes.subject
Guțan Veronica-Milena, elevă a clasei a XI-a ,,A” din Liceul Teoretic ,, Ion Vatamanu”. Una dintre poeziile mele preferate este ,,Glossă” de Mihai Eminescu. 

# data[].attributes.body
Vreme trece, vreme vine,
Toate-s vechi şi nouă toate;
Ce e rău şi ce e bine
Tu te-ntreabă şi socoate;
Nu spera şi nu ai teamă,
Ce e val ca valul trece;
De te-ndeam, de te cheamă,
Tu rămâi la toate rece.

Multe trec pe dinainte,
În auz ne sună multe,
Cine ţine toate minte
Şi ar sta să le asculte?...
Tu aşează-te deoparte,
Regăsindu-te pe tine,
Când cu zgomote deşarte
Vreme trece, vreme vine.

Nici încline a ei limbă
Recea cumpăn-a gândirii
Înspre clipa ce se schimbă
Pentru masca fericirii,
Ce din moartea ei se naşte
Şi o clipă ţine poate;
Pentru cine o cunoaşte
Toate-s vechi şi nouă toate.

Privitor ca la teatru
Tu în lume să te-nchipui:
Joace unul şi pe patru,
Totuşi tu ghici-vei chipu-i,
Şi de plânge, de se ceartă,
Tu în colţ petreci în tine
Şi-nţelegi din a lor artă
Ce e rău şi ce e bine.

Viitorul şi trecutul
Sunt a filei două feţe,
Vede-n capăt începutul
Cine ştie să le-nveţe;
Tot ce-a fost ori o să fie
În prezent le-avem pe toate,
Dar de-a lor zădărnicie
Te întreabă şi socoate.

Căci aceloraşi mijloace
Se supun câte există,
Şi de mii de ani încoace
Lumea-i veselă şi tristă;
Alte măşti, aceeaşi piesă,
Alte guri, aceeaşi gamă,
Amăgit atât de-adese
Nu spera şi nu ai teamă.

În opinia mea, poezia eminesciană se încadrează între marile creații universale și ale literaturii române, având ca temă fundamentală timpul, iar ca motive: fugit irreparabile tempus(timpul fuge fară să se mai întoarcă), fortuna labilis(soarta schimbătoare). "Glossa" este poezia care gravitează în jurul condiției geniului, care datorită concepțiilor sale superioare este nevoit să se sustragă lumii înguste în care trăiește omul comun. Totodată, se ilustrează printre poeziile mele preferate, deoarece exprimă un adevăr, o realitate, ce persistă până și în zilele noastre. De asemenea, timpul reprezintă viața noastră dedicată unor acțiuni importante sau mai puțin valoroase. De aceea, fiecare din noi ar trebui să prețuiască pe deplin fiece moment, căci nu se știe ce urmează să se întâmple, iar timpul nici nu se mai simte, atunci când trece.
Astfel, valoarea timpul necesită o responsabilitatea, de al gestiona corect și eficient în favoarea noastră.

# data[].attributes.body
Mă numesc Bologan Mădălina, elevă a clasei a VIII-a ,,A’’ din perimetrul Instituției Publice Liceul Teoretic ,,Ion Vatamanu’’. Cu prilejul elogierii operei române în cadrul ,,Zilei Internaționale a Poeziei”, am selectat creația „Scrisoare din Basarabia”, făurită de către basarabeanul a cărei inimi hoinărește printre români – Grigore Vieru.

Scrisoare din Basarabia

de Grigore Vieru

Cu vorba-mi strâmbă şi pripită

Eu ştiu că te-am rănit spunând

Că mi-ai luat şi grai şi pită

Şi-ai năvălit pe-al meu pământ.

În vremea putredă şi goală

Pe mine, frate, cum să-ţi spun,

Pe mine m-au minţit la şcoală

Că-mi eşti duşman, nu frate bun.

Din Basarabia vă scriu,

Dulci fraţi de dincolo de Prut.

Vă scriu cum pot şi prea târziu,

Mi-e dor de voi si vă sărut.

Credeam ca un noroc e plaga,

Un bine graiul cel sluţit.

Citesc azi pe Arghezi, Blaga –

Ce tare, Doamne-am fost minţit!

Cu pocăinţă nesfârşită

Mă rog iubitului Isus

Să-mi ierte vorba rătăcită

Ce despre tine, frate, am spus.

Din Basarabia vă scriu,

Dulci fraţi de dincolo de Prut.

Vă scriu cum pot şi prea târziu,

Mi-e dor de voi şi vă sărut.

Aflând că frate-mi eşti, odată

Scăpai o lacrimă-n priviri

Ce-a fost pe loc şi arestată

Şi dusă-n ocnă la Sibiri.

Acolo-n friguroasa zare,

Din drobul mut al lacrimii

Ocnaşii scot şi astăzi sare

Şi nu mai dau de fundul ei.

Din Basarabia vă scriu,

Dulci fraţi de dincolo de Prut.

Vă scriu cum pot şi prea târziu,

Mi-e dor de voi şi vă sărut.

Dorința mea de a evidenția această scriere lirică ,dintre toată multitudinea poetică românească, nu este influențată de faptul că respectiva întruchipează opera mea de căpătâi atât cât este influențată de actualitatea mesajului ce îl poartă, întrucât basarabeanul Vieru își consemnează durerea, dar și rușinea cauzate de atitudinile propriului neam față de „frații de dincolo de Prut”. Grigore Vieru ,în cadrul acestui poem, își adună tăria de a recunoaște unele condiții în care am fost plasați drept națiune, mai exact mințirea unui întreg popor cu privire la proveniența sa, dar realizează și o aluzie asupra celui mai sumbru eveniment cunoscut – „Exilarea în Siberia”. Astfel, caracterizez respectiva operă drept una esențială în ascensiunea noastră ca neam pentru a recunoaște îndureratul nostru trecut și pentru a nu urma aceleași căi vicioase.

# data[].attributes.body
Sunt Daniela Croitor din clasa a VIII -a "A". Am ales poezia "Copii de azi, nu-i uitați pe părinți" de Gheorghe Alionte:

Copii de azi, păstraţi-i în minţi
Şi în suflet pe ai voştri părinţi!

Ei v-au îngrijit, v-au vegheat,
Şi din puţinul lor v-au dat,
Ca să creşteţi cu aripi de zbor,
Să fiţi urmaşi cu viitor!

V-au iubit, v-au ocrotit,
Şi dacă uneori v-au dojenit,
Copii de azi, nu îi pizmuiţi,
Pe-aceşti neobosiţi părinţi!

Ceas de ceas şi zile de-a rând,
Voi aţi fost în al lor gând,
Că nu există un lucru mai sfânt,
Decât să fii părinte pe pământ!

În pragul casei lor, ei aşteaptă smeriţi,
Să le daţi un semn, că-i iubiţi,
Şi că-n aceste privinţi,
Mai există copii cu dor de părinţi!

Dacă viaţa departe vă poartă,
Nu-i lăsaţi pe părinţi singuri cu a lor soartă,
Veniţi şi ştergeţi lacrimile lor,
Care au curs, după atâta dor!

Veniţi că uşa lor este mereu deschisă,
Pentru voi, să le-mpliniţi o lipsă,
Să-i bucuraţi în sufletele lor,
Pe părinţii care strigă după ajutor!

Şi într-un târziu, ce nu se va şti,
Când clipele părinţilor se vor sfârşi,
Şi nu vor mai cunoaşte zori,
Să v-amintiţi de ei adeseori!

Copii de azi, nu-i uitaţi pe părinţi,
Chiar dacă ei n-au fost nişte sfinţi!

Am selectat acest poem, deoarece sunt explicate pe înțelesul tuturor munca grea depusă de părinții noștri pentru noi și viitorul nostru. Respectivul fapt îl vom înțelege atunci când noi ne vom afla în pozițiile lor și vom vedea cât de dificil este să ai grijă de cineva și, ca rezultat, să nu te respecte. Deci, recomand lecturarea acestei creații, fiindcă eu mi-am dat seama cât de multe lucruri fac părinții mei pentru mine și sper că și ceilalți să înțeleagă sensul profund al poeziei despre care merge vorba în acest comentariu.