# data[].attributes.attachment_caption
קריקטורה מספר 10

# data[].attributes.headline
כתיבה על שלושה קריקטורות- והבעת דעה על קרקטורה מספר 10- חנה בן שושן

# data[].attributes.subject
כתיבה על שלושה קריקטורות- והבעת דעה על קרקטורה מספר 10- חנה בן שושן

# data[].attributes.body
1. בקריקטורה מספר תשע, אנו רואים השוואה בין אדם המחזיק את הטלפון שלו עם כבל המחובר לשקע, לבין כלב עם הרצועה שלו המחוברת לעמוד. השוואה זו באה לעורר את חשיבת האדם על כך האדם  "כבול" לטלפון שלו, ושהטלפון אינו נותן לו בצורה מסוימת מרחב וכובל אותו.
2.בקריקטורה מספר עשר אנו רואים קבוצת אנשים המתעניינים בתמונה המוצגת במוזיאון המציגה איש עני השרוי בפינת הרחוב. ואנו רואים שבאמת בפינת הרחוב מוצג אותו אדם עני וחסר כל ,אך במקרה הזה אף אחד לא מתעניין בו, אלה בתמונה. התחברתי לתמונה זו במיוחד כי  קריקטורה זו מראה את הצביעות הרבה שיש לעתים באומנות או אפילו בתקשורת,המראה שאנשים יכולה להתעניין בקושי של האנשים ולהביע עניין ומוסר למען "האומנות", אך כאשר דבר זה מגיע לעשייה בפועל ולראיית חסרי הכל באמת, איש אינו מתעניין . אני זוכרת מקרה אחד שאחותי סיפרה לי על כך שפעם במסגרת סיור בבית הספר, הם הגיעו לדרום תל אביב, והמדריכה עמדה והסבירה על המהגרים ועל חייהם ממש מולם ,כאלו הם לא שומעים או קיימים, וכאילו הם כמין "תצוגה חיה". לאות מחאה , אחותי חזרה ועלתה לאוטובוס. המון פעמים אנו יכולים להביע זעזוע או מחאה על פערים בחברה ,אך שזה מגיע למציאות בפועל, מעטים יפעלו בנידון.

3.בקריקטורה מספר עשרים ושש. מוצגת אם ובתה ,אשר הטלפון חוצץ בינהם.הצייר מראה לנו כי הטלפון מפריע לתקשורת ומונע מאיתנו לראות את הבן אדם שממולנו.

# data[].attributes.attachment_caption
קריקטורה מס 31 – גם כשיושבים קרוב אפשר להיות רחוקים מאד

# data[].attributes.body
בקריקטורה שני אנשים לפי דעתי קרובים היושבים זה מול זה בפגישה שהיתה אמורה להיות טובה ואפילו רומנטית ולבסוף הופכת להיות פגישה של כל אחד עם עצמו וזה עצוב ממש.
קורה לי שנפגשים עם משפחה/ חברים ומבלי לשים לב מוצאים את עצמינו כל אחד בענייניו "הדחופים" בפלאפון והזמן חלף והלך לו.

בחרתי גם בקריקטורה של הלשון העוקצנית- שמביעה את המסר שמילים יכולות להכאיב.

וגם בקריקטורה של הפלאפון שתופס בפניו של האדם שמביע שכאשר האדם עם הפלאפון הוא לא יכול לשים לב לשום דבר נוסף.

# data[].attributes.body
קריקטורה 1- יש אישה וקיר ועל הקיר המון המון פרצופים / מסיכות והאישה מחזיקה מסיכה אחד ומתלבטת בין המשיכות מה כדאי לשים נראה כי הקריקטורה מנסה להעביר מסר שאנשים רבים בכל יום שמים מסיכה על עצמם ואינם מצליחים להביא את מי שהם באמת . קל יותר להתחבא מאחורי משהו שהוא לא אתה . ובכל פעם אתה מתאים את עצמך למישהו אחר / לסיטואציה אחרת .
קריקטורה 15- מופיע שם זוג חמוד ,יושבים על ספסל. הנער מחזיק לנערה את היד, והיד השנייה שלו עסוקה בפלפאון ,ובהודעות. הוא כיאלו מרגיש שהוא נותן לבת זוג שלו את הצומת לב ,הוא איתה ,אבל בעצם הוא בכלל לא שם לב שהיא שם, והיא זקוקה לצומת לב ולא רק יד תומכת.
קריקטורה 14- מצויר שם שני ילדים , שני דורות . בתמונה יש ילד משנת 1990 וילד משנת 2018 .אחד מעיף עפיפון, ואילו השני מחזיק מקל סלפי עם פלאפון מחובר אליו .  שני חוויות ילדות שונות ולתמונה הזו התחברתי הכי הרבה זה מזכיר לי כמה טוב היה שהיינו ילדים בדור אחר לגמרי שאוהבים לשק בחצר ובין הבתים את כל המשחקים ולא עניין אותנו מסכים ופלאפונים כי לא היה את כל החידושים שיש היום . ואם הדור שכל הזמן מתחדש לשחק בחוץ זה עונש וזה משהו שלי נורא קשה . כי הילדות שאני חוויתי זה לא הילדות שאחותי הקטנה חווה.

# data[].attributes.body
שאלה 1
קריקטורה 4: אלימות מילולית, היא אלימות לכל דבר ועניין.
קריקטורה 12: בני האדם במו ידיהם הורגים את הטבע על ידי בניית ערים גדולות, בתי חרושת ודברים אחרים הגורמים לזיהום של הטבע ולהריסתו.
קריקטורה 32: האינטרנט, גם הוא סם, ואף סם קשה.

שאלה 2
בזמן השירות הלאומי- אבד לי הטלפון באוטובוס, לקח לי כמה שבועות להבין איפה הוא נמצא, ועוד כמה ימים כדי למצוא זמן להגיע לשם. בשבוע הראשון לא ידעתי מה לעשות עם עצמי, חצי מהזמן השתעממתי ובחצי השני פשוט השתגעתי. פתאום קלטתי כמה זמן אני מבלה בטלפון- בווצאפ, ביוטיוב ובאפליקציות שונות. אחרי שבוע קצת התרגלתי, ואז התחלתי להנות מזה. הרגשתי כל כך הרבה נחת, ציירתי הרבה יותר, נהייתי יותר יצירתית, ויותר סבלנית. זה לא היה שינוי כזה שהסביבה שמה לב, אבל ביני לבין עצמי הרגשתי את ההבדל. בנוסף, יש לי אחות מתבגרת שממש אפשר לראות כמה האינטרנט משנה אותה. ההורים שלי מכבים לה את הנתונים בשעות מסוימות. כאשר הם דלוקים- אין עם לדבר: היא עצבנית, לא ממש אכפת לה מהסביבה והטלפון דבוק לה ליד. כאשר הנתונים מכובים - היא יכולה להיות ממש נחמדה (בהתחשב בזה שהיא מתבגרת טיפוסית(= ), אפשר לדבר איתה, היא הרבה יותר עוזרת בבית, ובכלל היא נוכחת יותר.
ממה שאני רואה סביבי, וביחוד מהחוויה בשירות לאומי, שמתי לב כמה האינטרנט הוא סם קשה. כשהטלפון חזר אלי, קבעתי לי כללים כדי שזה לא יתפוס את כל הזמן שלי, אבל זה לא היה אותו הדבר. והיום, כמה שנים אחר כך, לצערי אני יותר מכורה ממה שהייתי בשירות לאומי. ומה שהכי מעציב זה שבחברות מסוימות אני לא אחשב מכורה כמעט בכלל.

# data[].attributes.body
קריטורה מספר 4- לפעמים פגיעה מילולית יותר כואבת מפגיעה פיזית.
קריטורה מספר 6- הכסף הוא האלוקים שלנו, כולם משתחווים בפניו. הוא הכוח שלנו.
קריטורה מספר 22- אנשים עושים דברים טובים רק בשביל הפרסום והלייקים. הם עוזרים לאנשים רק בשביל לצלם את המעשה שהם עשו.
הקריטורה שבאה לידי ביטוי בחיים שלי היא 6- לפעמים אנחנו כל כך עסוקים בכסף, בכמה נרוויח, בכמה כל דבר עולה ופשוט הופכים להיות משועבדים לכסף שלנו. אנחנו באים לעבודה רק כדי להרוויח כמה שטרות של כסף ושוכחים להנות, שוכחים לעשות מה שאנחנו אוהבים, כי כל מה שיש לנו בראש זה רק הכסף. המצב בארץ גורם לנו לרדוף אחרי הכסף, כי למי שאין כסף לא יכול לחיות כאן, אנחנו זקוקים לכסף הזה ובגלל זה אנחנו מתייחסים אליו כאילו הוא הכל בחיים.

# data[].attributes.body
קריקטורה מספר 6- נראה דולר גדול ואנשים משתחווים אליו.
קריקטורה מספר 4- אדם גדול פוער פה על ידה קטנה, ומתוך פיו יוצא אגרוף לכיוון הילדה.
קריקטורה מספר 8- איש ואישה יושבים ליד שולחן ופניהם עצובות. שניהם מחזיקים ביד מסיכה של פרצוף שמח.

בחרתי בקריקטורה מספר 6- העניין הכלכלי מלווה אותי הרבה בחיים, המחשבה על חסכונות, עבודה ותגמול בזמן שב"ה בעלי יושב ולומד תורה. אמנם אנחנו לא במרדף אחרי הכסף, אך נושא זה נמצא אצלינו תדיר. ממש קשה לראות את העולם מתנהל כה, במרדף אין סופי אחרי משהו גשמי אך כל כך נצרך. בסוף עם כסף קונים אוכל וכל השאר, אך אנחנו בחרנו להוריד בנושא הזה הילוך וללכת עם התורה עד הסוף, ואני זו שמפרנסת.
(לא הצלחתי להוריד את התמונה)

# data[].attributes.attachment_caption
קריקטורה מספר 8

# data[].attributes.body
קריקטורה מספר 8- בקריקטורה מופיעים שני אנשים יושבים ע"י השולחן ומרגישים תחושת עצבות ומיאוס אבל הם לא מדברים על הרגשות האמיתיים שלהם אלא מראים תחושה אחרת, תחושת שמחה שקרית. הקריקטורה הזאת מדברת אליי, כי מאוד קשה לי שאנשים לא מביעים את תחושתם האמיתית ו"עובדים" על עצמם ועל אחרים על התחושה שמתחוללת בקרבם. אני משתדלת בחיים לנסות לשקף את הרגשות שלי ולא לשחק עם זה, זה כל כך חשוב להיות נאמן לתחושותיך. גם לעצמך וגם לסביבה.
קריקטורה מספר 9- מופיע שם כלב קשור לעמוד ואדם מחובר למטען, אשר הצייר של הקריקטורה רצה להעביר מסר שבעצם גם האדם שמחובר למטען הוא קשור וכלוא.
קריקטורה מספר 14- מראה את הפערים במשחקי ילדות בין 1990 ל2018. במה ילדים שיחקו פעם ובמה הם עסוקים כיום.