# data[].attributes.headline
Як правильно обрати момент та місце для розмови про складні теми?

# data[].attributes.subject
Як правильно обрати момент та місце для розмови про складні теми?

# data[].attributes.headline
Джерела та ресурси для формування контенту бесіди чи уроку

# data[].attributes.subject
Джерела та ресурси для формування контенту бесіди чи уроку

# data[].attributes.headline
Музичні матеріали для дидактичного використання 

# data[].attributes.subject
Музичні матеріали для дидактичного використання 

# data[].attributes.body
Матеріали презентації Лілії Бетстоун з конференції "Наступ на культуру в Україні: роки Голодомору", що проходила у Колумбійському університеті (США) 19 жовтня, 2023 року

# data[].attributes.headline
опера Голодомор: Червона земля. Голод. Композитор Вірко Балей

# data[].attributes.subject
опера Голодомор: Червона земля. Голод. Композитор Вірко Балей

# data[].attributes.attachment_link.title
opera Holodomor: Red Earth. Hunger. Virko Baley

# data[].attributes.headline
У день пам'яті 

# data[].attributes.subject
У день пам'яті 

# data[].attributes.headline
Місяць листопад

# data[].attributes.subject
Місяць листопад

# data[].attributes.headline
Упродовж року

# data[].attributes.subject
Упродовж року

# data[].attributes.headline
Історичні факти

# data[].attributes.subject
Історичні факти

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Саме за цей період (1932-1933) в Україні загинули мільйони людей. Страшні обставини злочину та свідома заборона ведення статистки смертності унеможливлюють встановлення точної кількості загиблих невинних людей і вичерпного поіменного списку жертв.
Наслідком злочину геноциду стало руйнування традиційного українського устрою життя. Українцям як етносу було завдано смертельної рани. 1933 рік став для України часом національної катастрофи, наслідки якої відчуваємо і понині.

# data[].attributes.attachment_link.title
Голодомор в Україні 1932-1933 роки /створено за матеріалами Українського інституту національної пам'яті/ timeline.

# data[].attributes.attachment_link.description
Саме за цей період (1932-1933) в Україні загинули мільйони людей. Страшні обставини злочину та свідома заборона ведення статистки смертності унеможливлюють встановлення точної кількості загиблих невинних людей і вичерпного поіменного списку жертв. Наслідком злочину геноциду стало руйнування традиційного українського устрою життя. Українцям як етносу було завдано смертельної рани.

# data[].attributes.headline
Український інститут національної пам'яті

# data[].attributes.subject
Український інститут національної пам'яті

# data[].attributes.attachment_link.description
Парламент Люксембургу визнав Голодомор геноцидом українського народу

# data[].attributes.headline
Безпечне місце

# data[].attributes.subject
Безпечне місце

# data[].attributes.headline
Алгоритм розмови

# data[].attributes.subject
Алгоритм розмови

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Ukrainian Institute of National Remembrance

# data[].attributes.attachment_link.title
Відеоісторія: Чому Голодомор став можливим

# data[].attributes.headline
Документальні фільми

# data[].attributes.subject
Документальні фільми

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Радіо Свобода

# data[].attributes.attachment_link.title
Голодомор. Світ знав, але мовчав

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Книгарня ‘Є’

# data[].attributes.attachment_link.title
П’ять колосків. Голодомор. Історії, як зникали українці, Юлія Смаль - купити за низькою ціною в Україні | Книгарня «Є»

# data[].attributes.attachment_link.description
«П’ять колосків. Голодомор. Історії, як зникали українці» купити в ⭐【Книгарня «Є»】 за низькою ціною. ✔️ Безкоштовна доставка книжок по Україні 🔥 Знижки за промокодом. Замовляйте по ☎️ (0800) 33-05-66.

# data[].attributes.headline
Матеріал можна включити до заходів присвячених дню солідарності, толерантності, волонтерства, добра 

# data[].attributes.subject
Матеріал можна включити до заходів присвячених дню солідарності, толерантності, волонтерства, добра 

# data[].attributes.body
Книга «Людяність у нелюдяний час» присвячена доброчинцям, які у 1932—1933 рр. допомагали вижити тим, хто голодував.

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Книгу "Людяність у нелюдяний час" присвячено доброчинцям, які у 1932-1933 рр. допомагали вижити тим, хто голодував.

У виданні подано інформацію про понад 180 праведних людей часів Голодомору, прізвища та імена яких встановлено на основі документальних даних та усних свідчень.

Для усіх, хто цікавиться минулим України, та кому небайдужа пам'ять про трагічні 1932-1933 рр.

Упорядники - Володимир Тиліщак та Вікторія Яременко. - 2-ге вид., перероб. і доп. - Київ : Смолоскип, 2018. - 288 с.

# data[].attributes.attachment_link.title
"Людяність у нелюдяний час". 2-ге видання

# data[].attributes.attachment_link.description
Книгу "Людяність у нелюдяний час" присвячено доброчинцям, які у 1932-1933 рр. допомагали вижити тим, хто голодував. У виданні подано і...

# data[].attributes.headline
Матеріал для обговорення тем про мужність, чесність із собою, сміливість; для діалогів про цінності. 

# data[].attributes.subject
Матеріал для обговорення тем про мужність, чесність із собою, сміливість; для діалогів про цінності. 

# data[].attributes.body
ʼ

# data[].attributes.attachment_link.title
Проєкт «Пам’ять, що рятує: голоси правди» Українського інституту національної пам’яті – це 26 банерів, присвячених окремим історіям людей, які не мовчали про Голодомор.

# data[].attributes.attachment_link.description
Проєкт «Пам’ять, що рятує: голоси правди» Українського інституту національної пам’яті – це 26 банерів, присвячених окремим історіям людей, які не мовчали про Голодомор.

# data[].attributes.headline
Ресурс для формування рефлексивних навичок, написання щоденників 

# data[].attributes.subject
Ресурс для формування рефлексивних навичок, написання щоденників 

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Упорядкування, вступна стаття, загальна редакція Ярослава Файзуліна.

Про Голодомор 1932-1933 років в Україні публікацій уже не бракує. Однак ця книжка - унікальна. Писали її не історики, не архівісти, не публіцисти - її авторами були звичайні люди: селянин, учителька, студент, партієць... Свої нотатки вони робили не сподіваючись, що ті колись будуть опубліковані, що їх прочитають тисячі й тисячі людей. Вони не ставили перед собою цілі написати історії Голодомору, а лише фіксували побачене, почуте, прожите та пережите.

Парадоксально, але ті записи вціліли донині завдяки радянським спецслужбам. Для чекістів вони були "вєщдоками" - речовими доказами, промовистими свідченнями "контрреволюційної діяльності" авторів. У конвертах при їхніх кримінальних справах і збереглися ці сім історій людей, записаних в режимі реального часу на тлі апокаліпсису - Голодомору, з усіма його "декораціями"-жахіттями. Герої в ті роки катастрофи проживають свої особисті історії - із найнесподіванішими сюжетними лініями й поворотами. І то такими, що не спали б на думку й найгеніальнішому драматургові.

На сторінках цих щоденників, попри пекельно-смертельне лихоліття, коли їх писано, людське життя триває у всій повноті: з радістю від народження дітей і болем від утрати рідних, з коханням та інтригами, з прикладами небаченої жертовності та відразливої ницості. Тут багато безцінних свідчень "із перших уст" про стратегії виживання людей у ті страшні часи. У спустошених голодом українських селах, містечках і містах.
Долучення:
Google Play - http://bit.ly/2LmvBcG

# data[].attributes.attachment_link.title
"РЕПРЕСОВАНІ" ЩОДЕННИКИ. ГОЛОДОМОР 1932-1933 РОКІВ В УКРАЇНІ

# data[].attributes.attachment_link.description
Упорядкування, вступна стаття, загальна редакція Ярослава Файзуліна. Про Голодомор 1932-1933 років в Україні публікацій уже не бракує. Однак ця кни...

# data[].attributes.headline
Мапа Голодомору

# data[].attributes.subject
Мапа Голодомору

# data[].attributes.body
https://www.radiosvoboda.org/a/holodomor-map/27813875.html

# data[].attributes.headline
Левко Ревуцький "Баллада для віолончелі та фортепіано", опус 20 (1933)

# data[].attributes.subject
Левко Ревуцький "Баллада для віолончелі та фортепіано", опус 20 (1933)

# data[].attributes.attachment_link.title
Levko Revutsky, Ballade - Minina and Kobylyanska, 2014

# data[].attributes.headline
Матеріал про оперу Вірка Балея "Голодомор". Коротке інтерв'ю зі композитором

# data[].attributes.subject
Матеріал про оперу Вірка Балея "Голодомор". Коротке інтерв'ю зі композитором

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Голос Америки Українською 

# data[].attributes.attachment_link.title
Як створено оперу про Голодомор?

# data[].attributes.headline
Рефлексія образотворчого мистецтва

# data[].attributes.subject
Рефлексія образотворчого мистецтва

# data[].attributes.headline
Поневолена Україна, 1930-і роки

# data[].attributes.subject
Поневолена Україна, 1930-і роки

# data[].attributes.headline
Ескіз «Де серп і молот, там смерть і голод», 1932-1933

# data[].attributes.subject
Ескіз «Де серп і молот, там смерть і голод», 1932-1933

# data[].attributes.headline
Людина, що біжить, 1933 р.

# data[].attributes.subject
Людина, що біжить, 1933 р.

# data[].attributes.attachment_caption
"Скриня" Катерина Єгорушкіна (ПОРТАЛ)

# data[].attributes.attachment_link.title
Про Голодомор говорили

# data[].attributes.attachment_link.description
Вони говорили... Малколм Маґґерідж Я ніколи не посмію цього забути... Хліборобів, які в снігу на колінах жебрають шматок хліба... Малкольм Маґґерідж Малкольм Маґґерідж (Malcolm Muggeridge, 1903-1990 рр.) – англійський журналіст, що одночасно із Ґаретом Джонсом, у березні 1933-го,

# data[].attributes.headline
Кіно пропаганда 1920-х

# data[].attributes.subject
Кіно пропаганда 1920-х

# data[].attributes.attachment_caption
Слайд презентації Юрія Шевчука з конференції "Наступ на культуру в Україні: роки Голодомору", що проходила у Колумбійському університеті (США) 19 жовтня, 2023 р

# data[].attributes.headline
Валентин Бібік Симфонічна поема «Плач і молитва», 1992

# data[].attributes.subject
Валентин Бібік Симфонічна поема «Плач і молитва», 1992

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Український Музичний Світ

# data[].attributes.attachment_link.title
Валентин Бібік  Плач і молитва

# data[].attributes.headline
Іван Карабиць, Концерт для симфонії № 3 «Голосіння», 1989

# data[].attributes.subject
Іван Карабиць, Концерт для симфонії № 3 «Голосіння», 1989

# data[].attributes.attachment_link.title
Ivan Karabits Concerto for orchestra No 3 "Holosinnya" (Lamentations), 1989

# data[].attributes.headline
Київський музичний фестиваль, заснований у 1990 році. 

# data[].attributes.subject
Київський музичний фестиваль, заснований у 1990 році. 

# data[].attributes.body
З 1992 року «Національна асоціація дослідників Голодомору - геноциду Українців» запровадила премію з відзначення музичних творів, присвячених Голодомору.

Серед переможців були:

Володимир Рунчак «Симфонія 2»  ("Con mesto sereno")

Валентин Бібік Симфонічна поема «Плач і молитва»

Галина Овчаренко «Сонцем спалені мальви»

# data[].attributes.headline
Музей Голодомору запрошує на уроки

# data[].attributes.subject
Музей Голодомору запрошує на уроки

# data[].attributes.body
Як розповісти дітям про Голодомор, не травмуючи? Як зацікавити минулим родини і країни? Чому історична пам’ять важлива і в чому цінність банальних на перший погляд речей: старих фото, родинних спогадів та скарбів із бабусиної скрині? Чим небезпечна брехня і як її розпізнати? Відповіді на ці запитання пропонуємо шукати разом із нашими фахівцями на тематичних інтерактивних заняттях, уроках і тренінгах.

Ми маємо активності для дітей різного віку, які розповідають про історію Голодомору цікаво й доступно.

До уваги наших наймолодших відвідувачів, вчителів та батьків:

Інтерактивна екскурсія «Схованка» (для дітей 6–12 років);

Освітнє заняття «Погляд в історію крізь фото» (для 5–8 класів);

Інтерактивний урок для 9–11 класів «Історія одного щоденника»;

Тренінг «У пошуках права» (для підлітків 10–14 років);

Інтерактивний урок «Геноцид — що це?» (для 9–11 класів);

Інтерактивне заняття «Як розрізняти фейки і правду у ЗМІ» (для 10–11 класів);

Майстер-клас «Дерево життя» (від 7 років);

Майтер-клас «Не дамо загасити свічу пам’яті» (від 5 років);

Освітнє заняття «Мистецтво» пропаганди: Плакат vs Історія» (для 8-11 класів).

Заняття й уроки доступні онлайн і офлайн.

# data[].attributes.attachment_link.provider_name
Національний музей Голодомору-геноциду

# data[].attributes.attachment_link.title
Освітні проєкти

# data[].attributes.body
Жорна! Бачиш, Оксанко: це просто жорна. Камінні і маленькі. В тридцять другому дідо мій зумів сховати два мішки зерна за селом. А жорна в хаті були. Їх тоді так і не знайшли мисливці за п`ятьма колосками. Бачили, що всі живі. Півсела в зимі вже від голоду померли, а мої живі всі були. Тільки прабаба, мама дідова, на покуті лежала в одежі празниковій і вмирала тяжко. І все ніяк не могла Богові душу віддати.

А мисливці ходили двором. Ходили зі щупами, протикали ними мерзлу землю, долівку глиняну в хаті, як орли хижі поклювали. Діда до сільради водили на допити, до району возили. Дід лише руками покаліченими розводив. « Не знаю чим живемо, панове комуністи. Самі бачите – немає нічого. Божим духом тримаємось.»

Діда били і відпускали. Він приходив додому, баба просто в дворі коло криниці змивала з нього кров і запирала в холодний воді одежу. А дід ішов до хати, падав перед покутям, хрестився до ікон пучками, переламаними в дверях кабінету слідчого НКВС і шепотів тихо: « Мамо, Христом Богом прошу і молю вас: не віддавайте Богові душу! Бо, як віддасте свою – то і наші за вами підуть…»

А прабаба лежала жовта, як свічка воскова. І душа все хотіла скрапнути з неї і вогника життя загасити.

І прабабі давно вже не до життя було. Ще весною тридцять другого їй і ряст не цвів, і журавлі в осінні засвіти її кликали. І прабабі боліло і пекло в грудях вже від тої свічки життєвої, бо догоряла вона, розливалася воском гарячим попід ребрами, розтікалась і палила всередині все.

А, як лелеки восени летіли над хатою, то баба чорно кричала за ними і просила птахів забрати її з собою до Ирію.

Але дідо брав її висохлу руку, цілував чорну від праці долоню і молився. Не до образів, до матері молився: «Мамо, змилуйтеся! Ще поживіть до весни, до зеленого…»

І прабаба жила. Чіплялась очима невидючими за надію, душею за віру трималась , а серцем за любов. І жила.

Бо під прабабою, там на покуті, жорна оці були сховані. На них дідо з бабою вночі, прицвяхувавши до віконної рами грубу верету, напотемки, без каганця, без посвіту терли по кілька жмень того прихованого зерна.

Прабаба моя дожила до осені тридцять третього. На затірці з того борошна, що в жорнах схованих терлося та на дідових молитвах.

Аж тоді стали в колгоспі видавати окраєць хліба за трудодень. Дідо приніс його додому, розкраяв на всіх порівну і перший шматочок підніс прабабі до губ. Вона цілувала його, вдихала його запах і всміхалась, всміхалась...Так і померла, дихаючи тим гіркуватим духом глевкого казенного хліба.

Дідо їй і домовину з обрізків колгоспних дощок витесав, і перкалем білим оббив всередині. Дідо з бабою самі матір на цвинтар віднесли. Ішли через село, дідо в головах тримав домовину, баба – в ногах. А під труною мій малий тато з сестрами йшли і підтримували знизу.

Голова колгоспу казав, що негоже аби родина покійницю несла та, щоб за труну діти трималися. Бо всі з хати повмирають скоро.

Але дідо вважав, що прабаба смерть їхню в порозі зупинила. І вже нічого злого не станеться.

Дідо вже потім розказав батькові, що не дав нікому нести домовину, бо важка вона була. Там під подушкою, під головою в прабаби жорна були. Дідо їх на цвинтарі вийняв і прикопав у могилі. Як відчував, що сорок сьомому році вони знову закрутяться…

А тоді річка настала. Людська річка… Повінь. О! Як тоді, після Голоду ці води полились! Наче десь греблю прорвало. В кожне село, в кожну спустошену голодом хату, затікала каламуть російської глибинки. Переселенці. Зозулине поріддя.

- Чому ж – зозулине? - спитала Оксана. - Люди, як люди…

- Росія… Як зозуля яйця підкидає свої до чужих гнізд і пташки іноді й гинуть, годуючи її пташенят, так і Росія заселяє відвойовані землі своїми дітками. І наш люд гине. Бо зозулята викидають його з родинного гнізда, замордовують працею і виморюють голодом. Зозулятам багато треба. Все треба. Все, що є і ще більше…Більше… Більше!..

@Дзвінка Торохтушко

Благовіщення

Фото: пам’ятник жертвам Голодомору, що стоїть у селі Вікторівка на Черкащині. Зробив його місцевий мешканець — Олексій Коваленко, аби вшанувати односельців, померлих під час голодомору.

«Задумалося мені зробити невеличкий такий пам’ятничок із п’яти-десяти жорен. Але люди про це як дізналися, як почали мені ті жорна звозити! І з нашого села, і з сусідніх. То вже на подвір’ї не було місця для них. Більш як сотню жорен я використав для пам’ятника, а деякі залишилися, ось і досі лежать«, — розповів автор пам’ятника.