# data[].attributes.body
Caroline - supersnyggt! Så absurd och härligt detaljerad beskrivning av tävlingen! Att citronen är stor "som en mindre hatt", fukten och hettan i den upplysta studion, bananens sorgliga skär genom vattnet, fruktsalladregnet - så sköna bilder! Och att du också fått in hela den känslomässiga spänningen från både publiken och deltagarna i texten så att jag som läsare blir helt engagerad i tävlingen - heja Vera!!

# data[].attributes.body
Berit- Vilken fruktansvärd arbetsförmedling! jag kan inte hjälpa att känna lite medlidande för med personen som liksom försade sig och bet sig i läppen ändå. De båda personerna blir så tydliga i din text bara genom att du beskriver deras ansiktsuttryck och det välordnade skrivbordet. Otroligt fint! Får så väldigt tydliga bilder av din andra text också, speciellt den lilla trädgården som snabbt kan sökas av av en barfotad femåring. Vill veta vart Lars tog vägen!

Moa- Instämmer med Berit, såna härliga uttryck! Att det hullets rörelse som berättar om sinnesstämningen hos Mårten. Genialt! Dessutom vill man krama honom, han låter så mysig. Älskar Sigrids vändning från att skylla på att hon får instruktioner från Herr Fransson till att idiotförklara Mårten när han spelar med. Sköna unge!

# data[].attributes.body
Citron
Bodil väljer citron. Spänningen stiger bland åskådarna i publiken när hon lyfter upp träfiguren föreställande en solgul, något för rund, citron stor som en mindre hatt. Hon höjer den triumferande över huvudet och hennes lag applåderar bekräftande.
"Lag Väst, er tur!" uppmanar spelledaren samtidigt som han slänger en menande blick åt lag Gördel för att diskret få dem att tystna.
Vera går fram till den förvuxna fruktkorgen och trevandes plockar hon upp en gul men mer avlång figur. Åskådarnas inandning låter synkroniserade i Veras öron när hon möter spelledarens stränga blick.
"Väljer du att möta Bodil med en banan?"
Vera nickar allvarligt.
"En banan mot en citron?"
Vera nickar igen, mer bestämt denna gång, mest för att övertyga sig själv om att hennes val är det rätta.
En man i publiken har somnat av den näst intill tropiska värmen som utvecklats i studion. Större delen av golvet är täckt av en 1 meter djup pool vars vatten långsamt värmts upp av de enorma strålkastarna som ska lysa upp varenda millimeter av spelarna under tävlingen. Den sovande mannen lyckas sparka till personen framför sig i huvudet när spelledaren med något för hög stämma förklarar tävlingens start, och deras båda gastanden blir en effektfull början på fruktspelen.

Bodil och Vera ålar sig från sina lags pontoner upp på varsin luftmadrass och glider fram mot den flytande hinderbanan. Bodil paddlar febrilt med citronen men hittar snabbt en effektiv teknik som får henne att komma snett framåt mot det första hindret - fruktsalladregnet. Veras banan skär sorgset genom vattnet och hon ser hur Bodil skickligt sicksackar sig igenom regnet av hackad apelsin, äppelklyftor och tärnade päron...

# data[].attributes.body
Äntligen tar jag mig tid att läsa din text noga.

Som vanligt fångar du direkt.
"Mysiga hull" och "hull som stillar sig" - vilka fantastiska uttryck!
Herr Fransson och hur han behandlas, beskrivningen av flagor, man ÄR där och ser karaktärerna och miljön.

Sedan blir jag förstås mycket nyfiken på själva sägnen. Har du skrivit mer efteråt?

Tack själv för den annorlunda gemenskapen vid skrivandet

# data[].attributes.body
Vilka fina texter, Berit!
Fy fasen för den där arbetsförmedlaren, jag hade gärna läst en fortsättning och förhoppningsvis hade hon fått vad hon tål av berättelsens jag. Det är nästan hörbart hur en näve knyts i sista meningen.

Och den andra texten, så skön bild av en liten som ligger och sover som ett nystan. Och att gå från det mysiga till att någon är borta - rysligt bra! Jag hoppas att Lars hittar hem!

Tack för skrivstund och texter!!

# data[].attributes.body
Andrahandssorteringen, ja det var så hon sa.

Visserligen bet hon sig i läppen ganska snabbt, men likväl hade ordet slunkit ur munnen där hon satt bakom det välorganiserade skrivbordet.

Jag stirrade på henne, svalde, öppnade munnen och liksom kippade.

Jag måste ha hört fel, sa mig en del av hjärnan, medan en annan del nickande konstaterade, att hon minsann sagt det.

Andrahandssorteringen, det var dit hon ville skicka mig.

”Ja, du har redan fått fem kurser och tre beredskapsarbeten. Det här är det sista vi har att erbjuda.”

Det var sista gången jag var på arbetsförmedlingen.

# data[].attributes.body
Vaken

”Är du vaken?”

Hon vände sig om och stirrade förvånat på den tomma sängen bredvid sig. När hon senast såg dit hade han legat som ett hoprullat nystan, snosande och frustande med den lilla nästippen över täckkanten.

Hastigt steg hon upp, gick mot det tomma badrummet, vidare mot köket för att direkt upptäcka den vidöppna dörren.

”Lars! Var är du?” Rösten sprack.

På bara fötter sprang hon ut, snurrade runt i deras minimala trädgård och kunde snabbt förvissa sig om att han inte var där.

Oron spred sig i kroppen. Tankarna gick mot hamnen, Storgatan och vidare bort mot hästhagen – allt inom rimligt avstånd för en femårings morgonpromenad.

# data[].attributes.body
Vandringssägen

”Jag har en !” Mårtens mysiga hull skälver av upprymdhet. Det fladdrande ljuset från elden får det att blänka i hans ögon.

”Nej, inte du igen.” Katinka sitter tillbakalutad med armarna utsträckta bakom sig och benen framför sig, korsade vid vristerna. ”Jag vill höra Sigrids berättelse.”

Sigrid kammar pälsen på Herr Fransson och låtsas att hon inte hör.

Mårtens hull stillar sig och han lägger händerna i knät. Katinka ger Sigrid en lös spark på låret.

”Lägg undan nallen, berätta nu!”

Sigrid viskar när hon svarar.

”Jag kan inte lägga undan herr Fransson, han säger att jag inte har borstat färdigt ännu.”

Mårten skrattar nervöst och plockar fram en ask zoogodis.

”Här, herr Fransson kanske kan vänta med friseringen om han får något att äta?”

”Idiot”, fräser Sigrid, ”han är ett gosedjur. Han äter inget.”

Katinka rycker tablettasken från Mårten. Hon river av den tunna plasten som fladdrar in i elden. Den jagas uppåt av hettan, flammar till och försvinner. Svarta flagor mot den svarta natten.

.... sedan blev det ingen mer text, jag hann visst aldrig komma fram till själva sägnen :) /Moa

# data[].attributes.body
Hej! Härligt att se er!! :)
Ja, vi har kört så sedan också. Ett skrivpass först och ett delapass sen.
Jag har också penna och bok redo!

Ska vi lägga upp ord i den ordning vi loggade in?
Caroline
Berit
Moa

5 minuter - yes!
Ska vi börja med bara ord?
Redo!

Ord 3: vaken
Samma ordning?
Kör!! :)

Här kommer ett till tema:
På rymmen.

Kul att du kunde vara med ett tag i alla fall, Caroline! Barnskrik och amningspanik var ett målande rim ;)
Du kanske vill lägga upp någon text senare?
Javisstja, jag lovade ju Katja att vi skulle stämma av någon ny onlinetid - men det kanske vi gör per mail?
Nästa fysiska träff blir nu den 21/11.
Då försöker vi hitta en onlinetid innan den 21 tänker jag.
Ja, ha det fint Caroline - och skrivarbebisen! :)

Vad säger du Berit, ska vi lägga upp någon text? Eller vill du skriva mer? Jag känner mig rätt nöjd med skrivandet. Då lägger jag upp text när jag skrivit in den.
Jag har skrivit in i word först och sedan klistrat in i en ny ruta här så att texten kommer för sig själv. Också kan man skriva textrespons i ytterligare en ny ruta så behöver man inte scrolla ner så lång.
Ja, tack själv, kul!! :)

# data[].attributes.body
Wow! Jag syns!
Penna, Caroline? Skriver vi inte direkt här?
Ok, då hämtar jag bok. Fotar och delar eller?
Ok
Penna klar, bok klar hjärna - nja inte så klar kanske
Ja
ok
Japp
Glömde ta tid, men det är väl dags.

Ord:citron

Jag är med på allt.
Tema blir bra
Hur lång tid?

Mitt tema:
Den gubben glömmer jag aldrig

Var bara mamma nu Caroline!

21 nov - ja
Det kan vi göra. Vi lägger upp nu. Skriver jag bara in den direkt här? Eller skriver man ett word först? Ok, då gör jag så också.
Tack för i afton!

# data[].attributes.body
Hej på er!! vad det här ska bli kul! Sitter redo med bok, ord, teman och penna i högsta hugg :)

Skriver först i boken, sen i slutet har vi (senast jag var med) delat något av det vi skrivit. Vi har främst skrivit av, det har gått snabbast. Tror jag. Men fota går finfint det med!

Bra ordning! 5 minuter på varje ord/tema/bild?
Då börjar jag med ett ord! Redo?

Ord1:
Andrahandssortering

Ska vi ta några teman?
Samma ordning låter smidigt!

Tema: Vandringssägner
Jag pausar ett tema pga barnskrik...
Blev amningspanik här... Måste tyvärr avbryta..
Ja, jag har verkligen längtat efter det här. Kikar in här för att läsa ert och lägger upp mitt i samband med det. Jag kan vilken tid som helst för online-skriv men försöker komma den 21a.
Ha det fint till dess och fortsatt trevlig skrivning :)

# data[].attributes.body
Vad fint, Moa! Underbart med popcorn, biljett och fullt känsloöverslag. Och den noppiga kappan! Får så tydliga bilder!
När jag skrev gick jag från nån slags trög känsla till lätthet, så intressant att man kan förflytta sig när man skriver. Ungefär samma effekt som musik kan ha.
Han var trött på att ligga! :)
Frågan är var hon tog vägen.

Att läsa dina texter är som att följa med in i en filmpanorering. Kan man säga så. Alla sinnen med och blicken uppfattar allt. Väldigt bra. Tack! Måste sluta nu, men vi ses om ett par veckor. Ser fram emot det! Vet du om det fötts nån skrivarbebis än?
OK! Ha det bra och än en gång tack! Ciao!

# data[].attributes.body
Åh, vilket härligt ögonblick i den första texten, när mannen skrattar och går iväg och hon inser att det är något som hon har missat! Typ hela livet! Så skönt när hon börjar springa och får upp farten - där vill man ju att det ska fortsätta! Synd att du inte hann mer. Det är som om omvärlden blir suddig när hon springer av sin nya insikt.

Jag gillar verkligen bilden av kvinnan när hon går ut ur deras gemensamma hem. Med de för stora kängorna och alldeles tyst, rörande!! Och ändå skönt att mannen är så nöjd sedan. Konkret bild med "leda och skavsår" också ;).

Stackarn alltså, helt utsliten!
Ja, vart försvann hon, helt tyst?

Håller med om att det blir en speciell feeling när man kommer in i skrivandet. Men jag tycker att jag får harva mer för att komma igång när jag sitter själv.

Tack!!

jag tycker att du får så intressant människor att kliva ut ur dina texter, och de överraskar ofta att det tar en helt oväntad vändning!

Jag har inte hört något från Caroline, så kanske är det en skrivarbebis på gång!

Jag ska också koppla ner mig nu. Tack för en rolig skrivstund!! Och ses om två veckor cirka.

Ciao!

# data[].attributes.body
Biografen ligger inne i en gränd bakom grönsakshandeln. Jenny tar tysta steg fram till ingången. Hon vill så gärna se en film. Helst en där hon får gråta, skrika, skratta och förfäras. Det lyser varmt och välkomnande och Jenny har inga pengar. Hon sätter sin fot på det blanka stengolvet i biograffoajén och känner sig nästan som en tjuv redan där.

Det är en liten kö på fyra personer till kassan. Det luktar popcorn. Jenny vill ha popcorn, en biobiljett och fullt känsloöverslag. Hon ställer sig i kön bakom en två och en halv meter lång dam med papiljotter i håret. Hon har en himmelsblå kappa som är täckt av noppor. Över axeln hänger en väska i vitt skinn. Jenny undrar vilka djur som har vitt skinn. Får kanske, albinoalligatorer och raskatter.

”Har du gjort väskan själv?” frågar hon damens rygg.

Hon får inget svar.

”Vill du bjuda mig på bio?” säger hon till den noppiga kappan.

”Jag kan bjuda dig på bio” säger någon bakom henne.

Jennys hjärta tar ett glädjeskutt. Men sedan blir hon rädd. Hon vet inte vems rösten är. Tänk om hon vänder sig om också står det någon där som hon verkligen inte vill bli bjuden på bio av. Tänk om det är Elton John, en tandläkare eller en talande kalkon.

Då vet hon inte vad hon tar sig till.

Hon svarar utan att vända sig om. ”Ja, du får gärna bjuda mig på bio.”

Den som står bakom ställer sig bredvid henne istället. Jenny sneglar. Hon är bra på att snegla så det är inte svårt att se att det inte är Elton John eller en kalkon. Det ser ut som en italienare. Hon har ofta tänkt på att italienare verkar vara okej för det mesta. Utom Berlusconi då, och Mussolini om man ska räkna de döda.

”Vilken film vill du bjuda mig på?” frågar hon italienaren.

”Flyga utan vingar.” Han har mörklockigt hår och blå ögon.

”Vad handlar den om?”

”Det får vi sen. Kanske om en Kiwi.”
”Fågeln eller?”

”Jag vet inte.” Han ler. ”Frukten har inte heller några vingar.”

# data[].attributes.body
Hon hade aldrig varit någons favorit. Hade aldrig fått känna sig utvald och uppmärksammad så där lite extra. Trots det kunde hon inte sluta att drömma om att bli särbehandlad; att få den största portionen, sitta på främsta raden, vara solisten. Men nej, det hade aldrig varit för henne. Istället stod hon tyst bredvid och såg på hur andra fick gå före i kön. Tills en dag när en stor man i blank kostym stannade mitt framför henne och med vänlig blick tittade på henne och frågade vad hon väntade på. – Jag vet inte. Att bli insläppt. Tror jag. Gör inte alla det? Mannen skrattade hjärtligt och gick vidare. Utan att tänka sig för lämnade hon sin positionering som hon vaktat så länge och började springa. Allt vad hon orkade sprang hon. Förbi de gamla fabrikerna, genom bostadskvarteren fulla av hus med sneda tak, över kullerstenar och trottoarkanter… Hann inte mer/K

Utsikten för att det skulle bli nått barn var minimal. Om ens det. Trots det vill de försöka. De hade liksom inget val. När det skulle stå klart för dem att det inte skulle bli nått, skulle de tvingas skiljas. Trots det försökte dom. Och försökte. Och försökte. Till en början med stor entusiasm som med tiden avtog och istället ersattes med leda och skavsår. Men de fortsatte. Ända tills mannen en dag sa ”jag orkar inte längre, det räcker nu”. Kvinnan som förstod vad detta innebar, reste sig upp, gick ut i hallen, tog på sig sina alldeles för stora graningekängor och lämnade lägenheten utan så mycket som ett pip. Äntligen, sa mannen högt. Det ekade tomt i lägenheten. Han njöt.

# data[].attributes.body
Första ordet: utsikt
5 min blir toppen! (Bra fråga! :))
TREDJE ORDET: Favorit
Femte: smocka
Sjunde: stor
Nionde: palla

Tio ord tycker jag verkar som en perfekt mängd. Ska vi avsluta med det?

Ja, det låter toppen!
Jag lägger in ett par texter också.

# data[].attributes.body
Kör första ordet du
5 min?
Andra ordet: försiktig
Fjärde: islossning
Sjätte: biograf
Åttonde: italienare
Tionde (sista för mig): villkor
Jag kan inte köra mer men tänker att jag hackar ner ett par av mina texter så du får läsa först. Åter det bra?

# data[].attributes.body
Hej!
Äntligen!

# data[].attributes.body
Hej, är det någon mer här?

# data[].attributes.body
Vilken luring, den där blåhåriga! Fantastiska kontraster. Hennes vassa tänder mot de pastelliga och doften av sockervadd och hallonpulver. Och att det hela kantas av något ruffigt - graffittin- och att man på en gång får känslan av att det är lite tveksamt därinne, att man inte vet vad man kan förvänta sig av en sån plats. Gillar beskrivningen av hur han känner sig som en utbränd tändsticka i en för stor ask. Ser det så tydligt framför mig. Underbar beskrivning! Så ser mina elever ofta ut när de är nervösa och ska redovisa. Hjärtanen. Det uttrycket måste jag snolåna!
Bra deal :) Man vet aldrig var man har såna där friluftsjeppar.

Det gör vi! Tack för fin feedback och som alltid underbar läsning!
Sov gott!

# data[].attributes.body
Ja, jag håller med - ser också fram emot en fysisk skrivträff igen! Jag tror att det är våren därute som gör det svårt att koncentrera sig såhär. Jag hör konstant koltrastens sång.

Dina texter var super! Jag skrattade högt åt jättens fjälliga flint :D
Och så fin bild i den andra texten, med någon som lyser med en ficklampa på en diabild. Gillar bisamråttorna och skäggstubben.

Åh, dina små elever! Så rörande.
Hehe, du kan snolåna det så kan jag leda kampanjen: Bojkotta Friluftsfrämjandet!!
Så läskigt gäng, alltså. Klart suspekt, friluftsivern!

Så, ska vi säga tack och godnatt och ses den 22 maj :)
Ja, tack för fin respons och sköna texter, sov gott!

# data[].attributes.body
Kommer jag att bli lycklig nu? Han fingrar på nyckeln. Den känns varmare än hans hand, för att han kramat den så hårt hela vägen hit. Dörren som han står framför är av metall. Den är rostig och ser ut som om den varit stängd sedan slutet av första världskriget.
Men nyckeln är en helt ny ASSA. Plötsligt känner han sig nervös. Tänk om det är fel nyckel? Han får bråttom att låsa upp. Dörren sitter i en fönsterlös tegelvägg. Väggen är en del av en enorm, till synes fönsterlös, kub. Han köpte den för sjutusen spänn på Tradera. Troligen fattade inga av de andra budgivarna hur stor den var. På bilden såg den ut som en bit råsocker.
Nyckeln glider in som en femkrona i en kundvagn på Coop och det klickar behagligt när han vrider om den. Han ger dörren ett lätt tryck, den sviktar och sedan svänger den upp. Det doftar av sockervadd och hallonpulver.
Till sin förvåning ser han att kuben består av ett enda stort rum. Det måste vara hundra meter högt. Han känner sig liten, som en utbränd tändsticka i en alldeles för stor ask. Hela taket är av glas och den nedgående solens strålar färgar rummet rosa. Hallonfärgat damm virvlar runt i den infallande solsjoken som enhörningsdrömmar.
De höga väggarna är upptänds av sprakande graffiti. Någon har målat en vy av ett böljande landskap med mörkt rosa gräs. Ljusblå poppar med pastellgula frukter växer i ringlande rader. En flicka med blått hår och gula skor kommer gående längs väggen mot honom. I handen håller hon en sprejburk. Han vinkar. Hon vinkar inte tillbaka.
När hon ler är hennes mun full med vassa tänder. Hon skakar sprejburken och börjar springa mot honom i väggmålningen.
Han står som fasterusen. Han ser flickan komma närmare. "Akta dig!" ropar popplarna. "Hon tar dig!"
Han ser henne trycka på sprejburken och ur den pyser två silvriga ormar, de slingrar mot honom, bryter sig ut ur väggen och kastar sig väsande över golvet. För sent börjar han springa.

# data[].attributes.body
Gärna!

Klotter - En avlägsen släkting jag inte visste namnet på skickade diabilder på ett klotterplank bakom Sibyllakiosken utanför stan. Jag hade ingen projektor men lös med en ficklampa bakom bilden. Den första föreställde en upp-och-nervänd cykelpump, den andra två bisamråttor som gemensamt höll i en picknick-korg. Jag undrade vad han ville säga mig. En han gissade jag att det var, för det kom med en liten samling skäggstubb i tejpen han använde för att försluta de fodrade kuvert diabilderna kom i.

Kal - Varje kalhygge är en jättes blottade flint. Nu var det inte så jävla kul att ta en skogspromenad längre va? Tänk då ett kalhygge vid ett charmig fjäll, vad kan det ordet då komma ifrån? Äckligt, jag vet! Där har du traskat runt i dina gummistövlar i godan ro och plockat svamp. Behöver jag fortsätta? Trodde väl det!

Bojkotta friluftsfrämjandet - förtäckt människohandel!

Längtar efter skrivträffen nu i maj, har svårt att komma igång bra nuförtiden. Det är så härligt lyxigt att få sitta länge och bara ges tiden att testa nytt, få ny input och inspiration från er!

# data[].attributes.body
Gärna!

# data[].attributes.body
Ska vi köra lite textdelning?

# data[].attributes.body
Kal

# data[].attributes.body
Åskmoln

# data[].attributes.body
Ska vi ta en runda till, Caroline?
Jag kör ett till ord.

# data[].attributes.body
Har du hunnit dyka upp, Katja?
Det gör vi!

# data[].attributes.body
Klotter

# data[].attributes.body
Lycklig

# data[].attributes.body
Katja, är du här?
Ska jag köra första ordet?

# data[].attributes.body
Jajamensan!
Det är finfint, bara väldigt trött. Fantastiskt skönt med all sol! Är allt bra med dig?

Det är så härligt svenskt att folk kryper ut från sina små gömmor när värmen kommer. Av med kläderna, grillar och umgås. Som om att de varit nästan ensamma hela vintern. Det är lite fint.
Sannerligen! Det här är perfekt.

Kör! Katja skulle haka på när hon kunde förstod jag det som

# data[].attributes.body
Hej hej, är ni också här?
Härligt! :)
Allt bra i sommarsolen?
Verkligen! Skönt med sol alltså!
Allt bra här också. Det är som om ALLA plötsligt började vara utomhus. Vårt annars döda kvarter myllrar av folk som hänger, grillar eller strosar.

Haha, och samma lite förvånade grej varje år. Oj, är det vår! Kul när ett så väder-påverkat gäng envisas med att bo där det är ruggigt en ganska stor del av tiden. Men när det är fint är det ju bäst. Älskar den här temperaturen, nu behöver det inte bli varmare :).

# data[].attributes.body
Moa 20.05 (7 min)

Caroline 20.15 (7min)

Katja 20.25 (7 min)

Moa 20.35 (7 min)

Textdelning 20.45 – 21.00

# data[].attributes.body
Någon som vill fortsätta?

# data[].attributes.body
Katja, rolig inledning , himla bra ingång. Lite dubbeltydig mellan människa och orm.
Kanske är det en människa eller ::: en ensam och maktfullkomlig.
Tack för ikväll tjejer. Jättekl även om det blev kortare ikväll. Ha det gott ;-)

# data[].attributes.body
Katja, så bra förstamening! Och skön huvudperson, huvudorm. Ibland förvillande likt en människa som tror att den är en orm. Kul när han fäller bytet som en ren maktdemonstration :D. Och lite ensamt när varken vänner eller fiender finns i närheten. Det skulle bli en fin illustrerad bok av hans sköna lagom elaka ondska. Gillar också att vattenskräcken är EVIG. Moahahahaha!

Tack för fin respons och en rolig skrivstund!! Allt gott!
Jag har hemläxa på skrivkursen ("Skriv en text om underjorden") som jag måste göra klar. Så jag får säga tack och godnatt!

# data[].attributes.body
Ulrika: Fin inledning!! Så fina formuleringar. Och ja, sorgligt.
Moa: Fasen vad jag skrattade åt äs och pungen. SÅ bra!! Och så fint om hans ansträngning. Tycker man kan känna igen sig med svettning och ansträning

# data[].attributes.body
Han var en huggorm ut i svansspetsen. Lurades lojt i det höga gräset tills ett byta passerade. Då högg han snabbt för att skada. Det gick så snabbt att offret sällan hann uppfatta vad som hände innan det var för sent. Ofta fällde han sitt byte bara för att han kunde – som en maktdemonstration. Tanken var förmodligen att imponera på omgivningen men då han i stort att alltid var ensam blev det mest ett slag i luften. Han var väl medveten om avsaknaden av både vänner och fienders närvaro, trots det fortsatta han. Varje år när solen började värma marken vaknade han och tog sig ur sitt vinteride för att fram till senhösten varva sin tillvaro mellan det höga gräset, stenröset och vattenbrynet. Roligast tyckte han det var att riktigt heta dagar simma utmed strandkanten och skrämma små barn som försökte ta sina första simtag. Han lät de alltid vara – nakna, långsamma och klumpiga bjöd de för litet motstånd för att förtjäna en regelrätt attack – men skrämma dem till evig vattenskräck, det gjorde han gärna.

Ser ni detta??

# data[].attributes.body
Härlig målande beskrivning av dina personer. gillar den
Du broderar verkligen ut. Man kommer direkt in i sockerproblemet.
Och ångesten över att inte hinna och hur viktigt det är för honom med sina åtsittande byxor, haha
Vart blev Katja av?
Ja. Jag kom igång lite nu på slutet men var seg i början. Seg i tanken med märkte jag.
Kul det här men jag måste förbereda en jobbgrej. När ses vi nästa gång, är det om två veckor. Ja det är annorlunda att seslive. Mer intesivt. Hoppas ni hade en givande skrivstund och där kom Katja in igen!!

# data[].attributes.body
Hjärtskärande text, Ulrika! Så stark känsla när hon så gärna vill, och göra något kul tillsammans, skapa minnen som kan mäta sig med de andras. Mårten känns som en kall typ, skulle vilja ha hans sida av historien också. Blir nyfiken på om hon kanske är så tapetblomslik som Mårten tycker (och då är det ju ännu sorgligare) eller om det är han som är något av ett as.

Ja, synd att Katja försvann. Hon hade datorstrul där i början- det kanske intensifierades?

Katja: du får också lägga in en text om du ser det här!

Ja, det var toppen att du kom in. :)

Vi kanske får höras på mailen och se vad som hände med Katja.

Haha, ja det kan nog vara svårare att komma in i det såhär än när man ses "live".
Ja, nästa gång borde vara om två veckor ca.
Tack för ikväll, och ha det gott!

Katja!!! Nu ser jag din text också. Måste läsa.

# data[].attributes.body
Sockret är slut. Patrik börjar svettas i hårfästet. Klockan visar 16.43. Sjutton minuter tills Sonja ska komma. Men tänk om hon är lite tidig. Då kanske hon är här redan om tio.
Dessutom står citronkakan i ugnen, den behöver fem minuter till. Det ger honom ett fönster på ynka fem minuter att springa ner till ICA och köpa socker.
Han slår sig i huvudet med knytnäven. Klant, klant, klant!
Varje dag ser han henne doppa sockerbitar i teet vid fikat. Hur kunde han missa en sådan sak när allt annat är helt perfekt.
Färska pioner på bordet, vackert solljus över fjärden, blommiga tekoppar, den fina linneduken och allmänt trevligt.
Även om han har fem minuter och ICA ligger runt hörnet blir det svårt att hinna dit och tillbaka. Dessutom har han på sig sina snyggaste marinblå byxor. De får hans äs att se helt spektakulärt vältränat ut, men tyvärr skär de in något försjävligt i pungen när han springer.
Det får bära eller brista. Hon kanske klarar sig utan socker. Nu svettas han under armarna också. Han vankar fram och tillbaka över parketten. Äggklockans tickande är som ett dödsur från köket.
Klockan ringer samtidigt som det ringer på dörren.
Patrik får ut kakan ur ugnen i ett enda svepande rörelse, den doftar som hela Amalfikusten.
Med darrande händer öppnar han dörren och där står hon: Sonja. Hon ler med sina spretiga tänder och sträcker fram ett paket bitsocker.

# data[].attributes.body
Vi var en liten famil, inte oansenlig för den delen  men ganska standard. det var något tryggt med att vara en normal och lite vanlig familj som aldrig stack ut. Jag brukade lyssna på de andra mammorna hur de pratade om sina resor och vad de gorde på sin egna dag. Vart de åkte på sina semestraroch ibland drömde jag att det var jag. Nickade inställsamt som att jag också varit med på de där resorna ochkände igen mig på platserna men jag hade aldrig besökt någon annan plats utanför Norden. Eller egentligen bara Helsingfors. En gång hade jag och min man Mårten planerat att åka till Köpenhamn men mårten hade blivit sjuk och fått resfeber.
För två dagar sedan kommer Mårten hem från jobbet och säger att han vill skiljas. Han säger att jag blivit en tapetblomma som inte gör någonting längre. Han märker inte ens att jag finns. Han säger att han skulle kunna snubbla på mig så oansenlig har jag blivit. Ja och när han deklarerat sin skilsmässoklagosång sitter jag bara tyst, precis som den tapetblomma jag antagligen är. Fösöker le lite och frågar Mårten om han vill ha kaffe på maten . Kanske kunde vi åka någostans i sommar, Thailand har ju så många pratat om. Det kan vara kul eller vad säger du Mårten?

# data[].attributes.body
Roliga ord! Ska vi dela text?

# data[].attributes.body
Tapetblomma

# data[].attributes.body
Halt

# data[].attributes.body
Språngmarsch

# data[].attributes.body
ströSocker
Jag tappade bort mig i tiden

# data[].attributes.body
Ulrika, skriver du ett nytt ord ungefär nu - så hakar vi på sedan ett varv till ca 5 min per ord? Lätt hänt! :)

# data[].attributes.body
Vän

# data[].attributes.body
Kul att du är här Ulrika! Bra ord Moa

# data[].attributes.body
Jag är nu äntligen här
Hänger på. Kul att ni är här redan

# data[].attributes.body
Huggorm.

# data[].attributes.body
Min uppkoppling verkar lite svajig men jag kör på så gott det går
Perfekt! Börja du
DU ser när jag korrar va?

# data[].attributes.body
Jag är här! Ulrika?
Toppen att det funkar för dig, Katja! :)

Ska vi köra ett ord var och ta tid själva - nytt ord var 5:e minut?
Två ord var kanske om vi bara är två?
OK.
Jo, gissar att du ser när jag korrar också.
Jag börjar i en ny ruta.

# data[].attributes.body
Ngt kvar som vill köra?

# data[].attributes.body
Hej!!
Äntligen inne. Sorry för dröjsmålet :)

# data[].attributes.body
hallå, är det någon här?

# data[].attributes.body
Det är så roligt det här, lika kul att skriva som att läsa era texter! Tycker också att det är så fint att alla tar sig tid att kommentera.

Få en fin helg, allesammans! Hörs och skrivs snart!

# data[].attributes.body
Ja, tack!! Håller med, både texterna och kommentarerna är super att läsa. Det var smidigt med den här typen av skrollfönster också så att det inte blev kommentarslapptäcke. Bra fixat, Caroline!!

Ha det fint, så hörs, skrivs och ses vi!
Så håller vi tummarna för att Berit också kan vara med nästa gång.

Ja, fin helg!

# data[].attributes.body
Hejdå!

Min padda bara bråkar med mig, vill inte göra som jag vill!
Stort tack för idag!! Som alltid väldigt roligt och givande att läsa era texter och kommentarer. Ser fram emot nästa tillfälle. Tack Caroline att du tog initiativ till detta, toppen! Ha det bra!

# data[].attributes.body
tack för era fina texter, de är underbara! Och lysande med resumén, Moa!
Och roliga kommenterar! Decär minst lika roliga att läsa

# data[].attributes.body
hejdå, Ulrika! Tack för bra skrivstund!

Nu känner jag mig hård och cynisk när jag skrattade högt åt Bjarnes misär, Caroline. Du är så mycket mer human och inkännande än jag. ;)

Jag tror att Dahlia fixar biffen! Hon är skärpt, hon är på hugget, hon är övertygad vegan och skulle aldrig skada ett levande djur - ännu mindre en drake. Men hon kan tämja som ingen annan.

Haha! Ja, se Bjarne. En dag ska även hans stund komma. Han kanske måste hoppa på valfri dokusåpa - Föredetting söker fru? Eller kanske Halv åtta hos mig?

# data[].attributes.body
Katja - Vilken fin man du hittat där i Bjarne. Så otroligt sorgligt och fint. Kan se hur hans kalsonger riktigt smälter in i köket, och hur det hamnar smulor från knäckemackan på hans håriga, lite för runda mage som var het för 22 år sen. Grymt beskrivet!

Ulrika - tack för ikväll! Kommer att drömma om drakar som formas ur händer på folk inatt. Skitläskigt!

Moa - Dahlia Oskarsson är en riktig stackare, eller så kanske hon är en riktig fena på att tämja drakar! Den här berättelsen måste nå ut till barn. Som de skulle drickas bläck på förskolorna! Och ja jösses vad du är okänslig gällande Bjarne, arme sate som bara önskar att han fick vara lite het och ball en stund.

Tack för finfin återkoppling!

# data[].attributes.body
Jättekul och tack för en härlig skrivarstund. Måste avsluta men på återhörande . Imorgon redan fredag
Ha det gott alla
Tja :-)

# data[].attributes.body
Caroline - jag höll på att skratta ihjäl mig!! Gud vilken härlig scen! Du måste göra en kortfilm på den här. Do it!

Ulrika - läskigt igen! Att önskan gjorde att det var en människa som måste bli till draken. Väldigt stämningsfull inledning också, fint med konturerna som försvinner i det underliga lampskenet.

Katja - LOL Bjarne alltså. Men jag känner att det kan vara något på gång med den där kvinnan. Hon kan kanske lära honom en läxa. Älskar scenen i köket med Bjarne kallingarna och messmöret.

# data[].attributes.headline
KatjaDet var länge sen nu som man hörde nån av hans låtar spelas, men en gång i tiden kunde man inte knäppa på radion utan att höra hans hesa stämma ljuda. Han var väl medveten om att den tiden aldrig skulle återvända men närde ändå en dröm om att nån trots allt skulle lyfta luren och be honom återigen va huvudakt på en av sommarens större festivaler. Men frågade du en av dagens ungdomar med häng och telefonen fastopererad i näven om de visste vem Bjarne var, skulle de sannolikt titta på dig oförstående och undra om allt stod rätt till. Så kanske var det lika bra att ingen ringde, tänkte Bjarne där han stod i sitt slitna kök från 60-talet, iförd lika slitna kalsonger där han stod och bredde en knäckemacka med messmör. Det där med att vara medveten om att man pikat och bara vara 28 var ingen hit. Det hade känts bättre att va omedveten och tro att man fortfarande ägde, tänkte Bjarne och satt en en klick smör på kallingarna när han kliade sig förstört på rumpan. Nä, det va skit att inse att man va passé och behöva stå på Lindex och leka att allt var precis som det skulle. Att detta var precis var han ville vara i livet. Alla över 50 tänkte samma tanke, det visste han. Stackars honom! Han som hade haft allt och nu står han här. Det förstod han. Men tappert stod han kvar, log och erbjöd sin hjälp att återköpa ett par stentvättade jeans i storlek 48 till en kvinna som också borde ta tag i sitt liv.

# data[].attributes.subject
KatjaDet var länge sen nu som man hörde nån av hans låtar spelas, men en gång i tiden kunde man inte knäppa på radion utan att höra hans hesa stämma ljuda. Han var väl medveten om att den tiden aldrig skulle återvända men närde ändå en dröm om att nån trots allt skulle lyfta luren och be honom återigen va huvudakt på en av sommarens större festivaler. Men frågade du en av dagens ungdomar med häng och telefonen fastopererad i näven om de visste vem Bjarne var, skulle de sannolikt titta på dig oförstående och undra om allt stod rätt till. Så kanske var det lika bra att ingen ringde, tänkte Bjarne där han stod i sitt slitna kök från 60-talet, iförd lika slitna kalsonger där han stod och bredde en knäckemacka med messmör. Det där med att vara medveten om att man pikat och bara vara 28 var ingen hit. Det hade känts bättre att va omedveten och tro att man fortfarande ägde, tänkte Bjarne och satt en en klick smör på kallingarna när han kliade sig förstört på rumpan. Nä, det va skit att inse att man va passé och behöva stå på Lindex och leka att allt var precis som det skulle. Att detta var precis var han ville vara i livet. Alla över 50 tänkte samma tanke, det visste han. Stackars honom! Han som hade haft allt och nu står han här. Det förstod han. Men tappert stod han kvar, log och erbjöd sin hjälp att återköpa ett par stentvättade jeans i storlek 48 till en kvinna som också borde ta tag i sitt liv.

# data[].attributes.body
jag tycker inte jag fick ihop något bra men delar gärna ändå eller läser era.

Han stod kvar i skenet av lampan. Mjuka pojkaktoga drag men så här i skenet av lampan suddades konturerna ut och något annat lyste igenom. Konstigt, skruvade mig lite för att få mer skärpa
-Du ser stel ut
-Stel, rösten lät förändrad
-Vad är det, jag hörde min egen röst som lät svag, också förndrad
Han andades konstigt, bröstkorgen höjde sig och sänktes i jämna attackerJag blundade,
Glaset framför mig hade slagits ur min hand när jag viskat min önskan, den hemliga besvärjelsen.
jag hade önskat mig en drake och ur hans hud framför mig nu hade ett par slemmiga drakvingar pressats fram
Jag flämtade upphetsat
Det är förvandlingen, - Stoppa den skrek lars men det var försent
En drake tog plats framför mig och i min egen kropp. Jag tittade ner, hade fått en silverrustning
Jag var äntligen Draktränaren, den obestridlige"

# data[].attributes.body
Jag känner mig nöjd för kvällen. Gör ni?
Ska vi dela något innan vi drar oss tillbaka?

- Det lönar sig att vara modig, min gosse! säger svärfar och dunkar sin nyvunne son nästan kamratligt i ryggen. Varenda karl i släkten ska denna väg vandra, var inte sån jävla höna!

Svärfar vänder sig mot resten av de manliga släktingarna från bröllopssällskapet och skrockar.

- Inte är du väl rädd, gossen min? Säger han och lyfter på sina yviga ögonbryn.
Resten av församlingen tittar menande på varandra och ett hejarrop växer fram. Det dånar mellan festlokalens kala väggar : Hoppa, hönan, hoppa!
Han intalar sig själv att han har en riddares mod, en krigares tapperhet och fokus som en samuraj. Hejarropet överröstar husbandet som sedan länge spelat för döva öron. - - Hoppa, hönan, hoppa!
De två yngsta kusinerna vevar, och han ser i ögonvrån hur deras munnar öppnas i förvåning när han kastar sig in i hopprepets rytmiska slag (med brist på bättre ord).
Jag spänner käkarna hårdare och hårdare för varje hopp och sätter iskallt händerna i sidorna. En susning går genom församlingen och han hör åldringarna viska för högt "Han ska göra draktämjaren".

# data[].attributes.body
Jo, det syntes - draktämjaren :)

Är det slut nu?
Textdelaradags?

Jag kan ge en kort resumé:

Bläck: Jag spiller ut bläcket över skrivbordet, golvet, mattan.
Jag försöker torka upp det, men min pergamenttorra hud suger upp bläcket bättre än några fjuttiga Kleenex.
Förvandling: Huden förvandlas blir späckhuggarlik och fantastisk när bläcket sprider sig från handen till armbågen och vidare upp längs armen.
Tapper: Jag blir girig och försöker slicka upp bläcket från skrivbordet, men får en sticka i tungan. Måste vara tapper nu, stickan är som ett motgift som fördriver förvandlingen. Jag häver i mig en hel flaska bläck. Näckar framför spegeln och ser bläcket göra min hud svart och glänsande som en batmandräkt.
Draktämjaren: På bottenvåningen sitter sömmerskan Dahlia Oskarsson, helt omedveten om min förvandling och att jag snart kommer att bryta igenom hennes tak som fullfjädrad nattsvart drake varvid hon ofrivilligt måste bli draktämjaren.

# data[].attributes.body
Draktämjaren

Syntes inte mitt ord
Tack Moa ;-)
Jag tror så. Jag behöver sluta men tycker det här var kul. Lite annorlund.

# data[].attributes.body
Tapper

# data[].attributes.body
Ordet är: förvandling

# data[].attributes.body
Jag kan börja. 5 minuter!

Ordet är:

Bläck

Någon som vill ta vid?

# data[].attributes.body
Jag är med en liten stund!! När börjar vi?

# data[].attributes.body
Jag är med!

# data[].attributes.body
Ska vi köra några ord till? Några 5-minutare?

# data[].attributes.body
Moa: fantastisk inledningsmening. Kan du tänka dig att skriva lite till så man får veta vad som hänt Mika?
Caroline: vad fin! Poetisk liksom
Ulrika: ja!! Fortsättningen vill vi ha!

# data[].attributes.body
Det står en hassel i bortre hörnet av Central Park. På marken under ligger hasselnötterna och blir varma i det suddiga laxrosa ljuset.

Mikas mormor håller hårt i hennes hand när de passerar.

”Titta inte dit” säger mormor ”De där nötterna för bara elände med sig.”

Runt om i parken har Mika sett de stora grå ekorrarna. Men här, där hundratals nötter ligger utspridda på och lockande, här finns varken ekorrar, fåglar eller några av de överdrivet stora innerstadsråttorna.
"Varför för de elände med sig?"
"För att de gör det och för att jag säger det och jag vet att jag låter som en sur gammal gagga men jag älskar dig och snälla tro mig."

När solen står lägre och luften klarnat välver sig himlen badrumsbål över parken. Det knastrar under Mikas skor när hon smyger tillbaka till den lockande hasseln. Hon vet inte varför hon smyger. Hon kommer på dig själv med att hålla andan när hon böjer sig ned och plockar upp en nöt. Den är som en polerad träpärla i handen.

Tre tanter kommer gående genom parken. De stannar till vid den gamla hasseln och hukar sig ned. De stryker över marken, låter nötterna rinna mellan fingrarna. Den största av dem, hon som ser ut som om Karelin fått barn med en grizzlybjörn, hon lägger handen mot hasselns bark. Lyssnar och nickar. Hennes ludna ansikte ser bekymrat ut.
Den magra systern, hon som bara har ett öga mitt i pannan vrider oroligt sina händer och försöker att låta bli att snegla på lilla systern. Hon är klädd i jeans från topp till tå, har ersatt sina tänder med järngarnityr och flinar medan hon slipar sin kniv.

Caroline - skön rytm i din text! Det känns som en bra början till något mer, kommer in rakt i där det gnisslar mellan personerna. Särskilt om det bara är den ena som tycker att det skaver.

Ulrika - din text börjar bli riktigt läskig nu! Gillar också hur det går från något lite oidentifierat tumultartad till så konkret och verkligt.

Alla - jag kör gärna några till ord om en liten stund. Vad säger ni?

# data[].attributes.body
Toppen. Fint. Det går inte att få samma känsla i orden på engelska. "Everything's just great with you, isn't it" brukade du säga, och menade det inte på något sätt nedlåtande. Det var det du läste in om mig, för jag hittade inte nyansen, balansen. "Of course not" svarar jag, och lyckas inte heller här.
De öppnar upp för mycket tolkningsutrymme och du hittar ständigt nya kvalitéer att binda till mig för att de används så ofta. Great. Lovely. Vi kommer inte från samma land, och vi har pratat om hur provocerande jag tycker att det är med ord som låter mer än de betyder. Du tolkar och läser in så mycket i mellanrummen mellan orden och i det du ser och tror dig höra.

Fick inte heller ihop mycket idag, trots att jag inte jagade möss.

Ulrika - Den där berättelsen vill en höra slutet på! Jag gillar verkligen vändningen, att berättarrösten är en av de som planerat det obehagliga och att det vara avslöjas i orden "som vi planerat".

Moa - Fantastisk stämning! En dras med på en gång. Den magra systern med ögat i pannan vill jag veta mer om!

# data[].attributes.body
Fick inte ihop nått. :( Om någon orkar några ord till efter delningen, tjoa.

# data[].attributes.body
Vaknade yrvaket. Levde jag? Överallt damm och rök. Några nerfallna lådor hade ramlat över mig. jag låg handfallen på golvet. stämde av kroppen, rörde sakta ett ben i taget, armarna fingrarna, jodå ,inget brutet, inget speciellt ont.
Det hade gått ett skott genom luften som en pil hade den genombrutit luften någonstansifrån. Ljudet hade lämnat en tryckvåg genom kroppen och jag hade slängt mig ner på golvet. Då hade alarmet gått, ett öronbrytande larm som inte alls liknade ringklockorna. Jag hade tryckt mig ner mot cementgolvet och papplådorna från hyllorna över mig hade rasat ner och nästan begravt mig under.
Hade jag tänkt något? Hade jag kännt något, rädsla? Nej, nästan inget genomfor mig. Kände mig möjligen svag i benen men en märklig inre frid spred sig genom kroppen Jag tittade upp och ut mot skolgården. Där stod malkolm med sitt sexkallibriga vapen, mössan nerdragen som vi planerat och runt honom eleverna och där matteläraren som vi hatade, nertryckta mot marken. Jag rös, stod alldeles stilla i fönstret då nästa skott small, jag hukade.

Moa- jättefin berättarröst och stämning i texten. Du fångar verkligen känslan

Caroline- Här har du fångat en fin rad som kunde varit på teatern, en inledning till något som komma skall. Jag gllar den!!

# data[].attributes.body
Vad tufft!

Nu är det textdelningstajm :)

# data[].attributes.body
Japp! Precis åter!
Ordet: toppen
Och skrev det utan att se att du precis skrivit samma ord!

# data[].attributes.body
Har du hunnit tillbaka efter musjakten, Katja?
Toppen!

# data[].attributes.body
Tredje ordet är
tre (3

# data[].attributes.body
Andra ordet är: hasselnötter

# data[].attributes.body
Första ordet:

Alarm

# data[].attributes.body
Är det ordet eller
Mus
Det känns ok absolut

# data[].attributes.body
Så fort jag kan!
KaTja

# data[].attributes.body
Känns det okej Ulrika? Ordet kommer snart! Jag är först ut :)

# data[].attributes.body
Ett ypperligt skrivtema :)

# data[].attributes.body
Spännande med en mus! Sitt kvar och använd paniken i texten ;)

# data[].attributes.body
Vi har tydligen fått in en mus inomhus, vrålar dottern. Måste ner och bistå. Dra igång ni så kommer jag tillbaka så

# data[].attributes.body
Hurra! Vad kul att alla är på plats!
Kan förklara hur det går till:
Jag kommer att skriva ett ord här på väggen kl 20.05, vi tar själva tid (7 minuter), sedan när klockan är 20.15 är det Moas tur, osv.

# data[].attributes.body
Ja jag är med nu, lite osäker på vad jag gör
Hej iallafall!!.

# data[].attributes.body
Hej! :)
Kul att se er!
Är Ulrika med?
Härligt!

# data[].attributes.body
Hej!