# data[].attributes.body
Mielenterveysseura

Lapsen maailma

# data[].attributes.body
Yksinäisyys kytkeytyy masennukseen, sosiaalisiin pelkotiloihin ja itsetuhoisuuteen, jotka tulevat yksinäisyyden rinnalle usein nuoruusiässä.

# data[].attributes.body
LASTEN YKSINÄISYYS

# data[].attributes.body
Ala-asteella lapsi alkaa syyttää yksinäisyydestä itseään: hän kokee olevansa viallinen, sellainen, ettei kelpaa muiden seuraan. Yksinäisyydestä tulee itseään toteuttavaa.Yksinäisyys vaikuttaa lapsen kykyyn olla vuorovaikutuksessa muiden kanssa. Kun lapsi vakuuttuu huonommuudestaan ja uskoo tulevansa torjutuksi, hän vetäytyy.

# data[].attributes.body
"Minulla ei ole ketään, jolle puhua. Minua on haukuttu ja kiusattu ja tuntuu, ettei kukaan välitä. Kaikki vihaavat minua. Tuntuu kuin välillä haluaisin kuolla. Enkä jaksaisi tätä elämää", 11-vuotias tyttö kertoo.

# data[].attributes.body
Jo pikkulapsi kokee yksinäisyyttä. Hänen yksinäisyytensä on konkreettista leikkikaverien puutetta. Hän näkee syyn muissa: toiset lapset eivät leiki hänen kanssaan.Koululaisista joka viides on joskus yksinäinen. Pitkäaikaisesti eli yli 1,5 vuotta itsensä yksinäiseksi kokevia on kymmenen prosenttia.

# data[].attributes.body
"Jos sais valita, niin mieluummin ottaisin, et joku vaikka hakkais mua, mut silti mulla olis joku kaveri, kun tän, ettei kukaan edes huomaa mua", kertoo 12-vuotias poika

# data[].attributes.body
Yksinäisyys alentaa itseluottamusta ja lisää riskiä muun muassa tunne-elämän ongelmiin, kuten masennukseen ja ahdistukseen sekä käytöksen häiriöihin. Lapsuudessa koettu pitkäaikainen yksinäisyys jatkuu usein myös nuoruudessa, mikä on suuri syrjäytymisriski. Yksinäisyys voi olla sosiaalista tai emotionaalista.

# data[].attributes.body
Jokainen meistä kaipaa hyväksytyksi tulemisen ja yhteenkuuluvuuden tunnetta. Kasvaakseen ihmisenä eheäksi ihminen tarvitsee psyykkistä ja fyysistä läheisyyttä.