# data[].attributes.headline
את ההחלטה ללכת להוראה קיב

# data[].attributes.body
את ההחלטה ללכת להוראה קיבלתי בזכות אחת המורות שלי לחשבונאות שזהו המקצוע אותו אני מלמדת, וכן מעצם העובדה שידעתי שכמורה אאלץ להתמודד עם עמידה מול תלמידים לדבר ולרכוש בטחון 

מי אני כמורה?

# data[].attributes.headline
סונדוס מחאמיד

# data[].attributes.subject
סונדוס מחאמיד

# data[].attributes.body
אני מתאימה מאוד לתיפוס הקשוח שמתעקש לקבל דעות של אחרים מאפיין את האישיות שלי הקשיחות וזה גורם לי הרבה בעיות שאני לא משתכנעת מאחרים והדעה שלי קדושה ולכן זה יוצר בעיות אצלי במשפחה עם הבעל ועם הילדים.
מאז שהייתי קטנה ילדה ותלמידה אפיין אותי הדבר הזה יכול להיות שזה עזר לי לבנות את העצמי החזק שלי ולא אכפת לי מאחרים שזה קצת מתאים לאישיות הנרקיסיסטית ילדה ותלמדה שלא אכפת לה מדעות אחרים או ממה שמעניין אותם. הייתה לי מטרה ללמוד ולהצליח בלימודיי על מנת להגשים את החלום שלי וללמוד באוניברסיטה ולסיים. ולכן לא נגררתי עם שאר התלמידים ולמדתי.
אני היום מורה למגמת התקשורת בבית ספר חטיבה עליונה  ורכזת המגמה. המאפיין את התלמידים שלי כיתת מב"ר וכמובן תלמידים אלו סובלים מהרבה בעיות ולכן האישיות שלי עזרה לי לעמוד ול התלמידים ולהחזיק מעמד מול ההפרעות שלהם. היותי קשוחה למדה אותם שהמטלות והמשימות שאני נותנת חייבים לבצעם בלי אילוצים.
כהורה קצת האישיות שלי טובה ורעה כי גם זה עוזר לי לחוקק נהלים וגבולות לילדים שלי אך מאידך זה מזיק לבניית אישיותם של הילדים שלי. וכמובן אני מעורבת הרבה בכל הנוגע בילדיי בבית ובבית הספר בעבודות הבית ואפילו במשימות הכיתתיות של הילדים אני יוצרת קשר עם רוב ככול המורים של הילדים שלי ומגיעה לבית הספר ומדברת עם המורים.
הייתי רוצה להיות בעתיד מורה לומדת ומתפתחת ומתערבת עם כל החידושים שיש מסביבי ומה שעוזר לי קצת זה היותי מורה לתקשורת ומעורבת בתהליכים הגלובלים והצילום והרדיו וכל אמצעי התקשורת השונים ורוב זמני מול המסכים.

# data[].attributes.headline
תמר כהן.מי אני? אני מורה מן המניין , אמנם לא מחנכת , אך בהחלט מעורבת מאוד בתהליך הלמידה וכמובן בדברים היכולים להשפיע על למידת התלמידים, מאוד מעורבת, שואלת ומתעניינת.הרבה פעמים בסיטואציות המתרחשות בכיתה אני מעמידה לנגד עיניי את בנותיי האישיות, ותמיד רואה בתלמידיי גם מהן ומנסה לדמיין למי הכי הן קרובות מבחינת אופי והתנהגות. אני  שואלת את עצמי איך הייתי רוצה שיתייחסו אליהן והדבר מאוד משפיע על קבלת החלטותיי. אני נוהגת ברגישות והכלה וכמובן מתאימה את רמת הדרישות לאופי ויכולת התלמיד על מנת שיחוו הצלחות .כתלמידה הייתי די נחבאת אל הכלים ומהתלמידות שיותר מקשיבות ופחות מביעות עמדה. מהמקום הזה אני מעודדת השתתפות של מרבית התלמידים על ידי שאילת שאלות ומתן אפשרויות פתרון על מנת להקל על התלמיד הנשאל להצליח ולהתחיל ליזום השתתפות פעילה עצמית.הייתי שמחה לראות את עצמי פועלת מתוך שמחה והנאה לקידום תלמידיי. לראות אותם עם אור בעיניים רוצים ללמוד ולחוות עוד ועוד תוך שיתוף פעולה יעיל ומשמעותי לקידום הישגיים לימודיים ושיפור קישורים חברתיים

# data[].attributes.subject
תמר כהן.מי אני? אני מורה מן המניין , אמנם לא מחנכת , אך בהחלט מעורבת מאוד בתהליך הלמידה וכמובן בדברים היכולים להשפיע על למידת התלמידים, מאוד מעורבת, שואלת ומתעניינת.הרבה פעמים בסיטואציות המתרחשות בכיתה אני מעמידה לנגד עיניי את בנותיי האישיות, ותמיד רואה בתלמידיי גם מהן ומנסה לדמיין למי הכי הן קרובות מבחינת אופי והתנהגות. אני  שואלת את עצמי איך הייתי רוצה שיתייחסו אליהן והדבר מאוד משפיע על קבלת החלטותיי. אני נוהגת ברגישות והכלה וכמובן מתאימה את רמת הדרישות לאופי ויכולת התלמיד על מנת שיחוו הצלחות .כתלמידה הייתי די נחבאת אל הכלים ומהתלמידות שיותר מקשיבות ופחות מביעות עמדה. מהמקום הזה אני מעודדת השתתפות של מרבית התלמידים על ידי שאילת שאלות ומתן אפשרויות פתרון על מנת להקל על התלמיד הנשאל להצליח ולהתחיל ליזום השתתפות פעילה עצמית.הייתי שמחה לראות את עצמי פועלת מתוך שמחה והנאה לקידום תלמידיי. לראות אותם עם אור בעיניים רוצים ללמוד ולחוות עוד ועוד תוך שיתוף פעולה יעיל ומשמעותי לקידום הישגיים לימודיים ושיפור קישורים חברתיים

# data[].attributes.headline
הדסבתור תרפיסטית העובדת כבר שנים רבות במערכת החינוך ועם ילדים הסובלים מהפרעת התנהגות, אני פוגשת בעיקר את אותם ילדים שצריך רגע לעצור ולהבין מה הם מנסים להגיד מבעד או דווקא דרך ,ההתנהגות הכול כך מתריסה ותוקפנית שלהם. כילדה , הייתי בדיוק כמוהם: אמנם לא היו לי בעיות התנהגות ,להיפך, הייתי ילדה מאוד מרצה , ממושמעת  ו"טובה" , אך כיום אני מבינה  שאילו שני הקצוות של הסקלה של חוסר היכולת לבטא רגשות במילים. כילדה החנקתי את ה"לא" , את הכעס ואת שאר הרגשות הלוחצים והם מתנהגים את הרגשות הללו, במקום לבטא אותם בדרך נורמטיבית. כמובן שהכול קשור , גם אצלי אז וגם אצלם, לחוויה שאני לא מספיק חשובה ומה שאני מרגישה אינו לגיטימי. מבחינתי להיות מטפלת רגשית ולהדריך מטפלים , זו הזדמנות לנסות ולהשפיע לא רק על הילד, המטופל אלא על הסביבה כולה , לראות ב"אור אחר" את הילד, מבעד להתנהגות הנצפית. ובעיקר לתת לילד הזדמנות להיות שווה בין שווים אך גם להרגיש ככזה. להרגיש שהוא "טוב" מעצם היותו הוא, גם אם ההתנהגות איננה טובה.

# data[].attributes.subject
הדסבתור תרפיסטית העובדת כבר שנים רבות במערכת החינוך ועם ילדים הסובלים מהפרעת התנהגות, אני פוגשת בעיקר את אותם ילדים שצריך רגע לעצור ולהבין מה הם מנסים להגיד מבעד או דווקא דרך ,ההתנהגות הכול כך מתריסה ותוקפנית שלהם. כילדה , הייתי בדיוק כמוהם: אמנם לא היו לי בעיות התנהגות ,להיפך, הייתי ילדה מאוד מרצה , ממושמעת  ו"טובה" , אך כיום אני מבינה  שאילו שני הקצוות של הסקלה של חוסר היכולת לבטא רגשות במילים. כילדה החנקתי את ה"לא" , את הכעס ואת שאר הרגשות הלוחצים והם מתנהגים את הרגשות הללו, במקום לבטא אותם בדרך נורמטיבית. כמובן שהכול קשור , גם אצלי אז וגם אצלם, לחוויה שאני לא מספיק חשובה ומה שאני מרגישה אינו לגיטימי. מבחינתי להיות מטפלת רגשית ולהדריך מטפלים , זו הזדמנות לנסות ולהשפיע לא רק על הילד, המטופל אלא על הסביבה כולה , לראות ב"אור אחר" את הילד, מבעד להתנהגות הנצפית. ובעיקר לתת לילד הזדמנות להיות שווה בין שווים אך גם להרגיש ככזה. להרגיש שהוא "טוב" מעצם היותו הוא, גם אם ההתנהגות איננה טובה.

# data[].attributes.body
אני מורת שילוב בבית ספר יסודי ובחטיבת ביניים, כאשר רוב משרתי היא ביסודי, שם אני משמשת גם כרכזת השילוב. התפקיד שלי מאתגר. אני פוגשת מדי יום תלמידים מכיתה ב' עד ו' ביסודי, וכיתה ז' בחטיבה.

כמורה, אני משתדלת להבין מאד את תלמידיי ואת הקשיים איתם הם מגיעים. הרי ידוע שתלמידי השילוב נמצאים בפער ניכר מילדי כיתתם ברוב המקצועות. תפקידי לצמצם את הפער הזה באמצעות תכנים מותאמים להם ובעיקר אני מרגישה באמצעות סבלנות והכלה. לתחושתי בכיתות האם ההתייחסות אליהם אחרת ולמחנכת אין את מרב הכלים לסייע לתלמידי השילוב וכאן תפקידי כמורה משמעותי עבורם. אני מנסה להיות מורה אחרת, שהיא חברה מצד אחד ומלמדת ומעניקה כלים להתקדמותם מצד שני.

כהורה צעירה ביותר לתינוק אחד בן פחות משנה, קצת קשה לי לאמוד את עצמי ולאפיין את תכונותיי כהורה. אני כן יכולה להעיד על עצמי שאני אמא מעורבת, מתעניינת יומיום בנעשה בגן של בני. אני אמא שדואגת לצרכיו ולהתפתחות שלו. אמא מחבקת שמעניקה חום והמון אהבה לילד שלי. אני מאמינה שבעזרת החום, האהבה והדאגה להתפתחותו, יהיו לו הכלים להבין, לשאול ולהתפתח כראוי ובביטחון.

כילדה הייתי מאד מאד מופנמת וביישנית. כאשר אורחים היו מגיעים לבקר, הייתי לעיתים מסתגרת בחדרי ומתביישת לצאת ולדבר איתם. גם כתלמידה, הייתי יושבת בכיתה מאחור, מקשיבה לדברי המורה, אך אף פעם לא הייתי מצביעה ומשתתפת בשיעורים, גם כאשר היה לי מה לומר ולתרום לדיון.
עברתי תהליך של התבגרות וצברתי ביטחון בשנותיי בתיכון ובצבא. שם למדתי לעמוד על שלי, לדבר ומתוך כך צמחתי לאדם מבוגר ולמורה דעתנית.

מתוך ההתייחסות הזו, הייתי רוצה לראות עצמי בעתיד כאדם וכמורה שממשיכה ללמוד תארים נוספים ולהשתלם בקורסים שונים, שיעניקו לי כלים להתפתחותי המקצועית וגם כאמא. אני רוצה לצבור ידע שייתן לי את הביטחון בתחום השילוב ובכלל בחינוך המיוחד. אני שמחה שמבט לאחור שהתפתחתי וצברתי ביטחון במהלך שנות בגרותי ולא הפכתי להיות הטיפוס החרדתי, שמדבר עליו ד"ר אילן טל,  שיכל לצמוח מתוך הביישנות הרבה שאפיינה אותי כילדה וכתלמידה.

# data[].attributes.headline
.  בשנה האחרונה היה בגן בו אני עובדת בנה של 'טלי בריל' האמא אשר כתבה לאחרונה את הפוסט אינני רוצה להיקרא אמא לביאה – אני אמא.למדתי מאמא זו רבות , על משמעות והליכה עם ההורה. לתפיסתה בנה היה בתפקוד הרבה יותר גבוה מן התפקוד אותו זיהינו בגן. הוריו ביקשו כי תבנה עבורו תוכנית שילוב בגן רגיל. מתוך אמונה כי עלינו לקדם שילוב בקהילה ולתמוך ביוזמת ההורים, הילד יצא לשילוב.הפרויקט לא נכשל, ההצלחה הייתה מעבר למצופה מצד המערכת, לצערנו  ההצלחה הייתה חלקית יחד עם זאת - ולשמחתנו מעודדת.. חוויה זו חיזקה עבורי את המקום כי עלינו להקשיב ולהאמין ביחד ההורה במסוגלות. עלינו לעבוד יחד הבית בעת קושי ובקשת עזרה, דוגמא נוספת - בית אשר ביקש מאתנו עזרה כיצד להתמודד עם הילד בעת ארוע משפחתי, קיבל תמיכה מהצוות ומאז תפקודו הכללי של הילד צמח, האמונה והעבודה המשותפת מקדמים אותנו הלאה. 

# data[].attributes.subject
.  בשנה האחרונה היה בגן בו אני עובדת בנה של 'טלי בריל' האמא אשר כתבה לאחרונה את הפוסט אינני רוצה להיקרא אמא לביאה – אני אמא.למדתי מאמא זו רבות , על משמעות והליכה עם ההורה. לתפיסתה בנה היה בתפקוד הרבה יותר גבוה מן התפקוד אותו זיהינו בגן. הוריו ביקשו כי תבנה עבורו תוכנית שילוב בגן רגיל. מתוך אמונה כי עלינו לקדם שילוב בקהילה ולתמוך ביוזמת ההורים, הילד יצא לשילוב.הפרויקט לא נכשל, ההצלחה הייתה מעבר למצופה מצד המערכת, לצערנו  ההצלחה הייתה חלקית יחד עם זאת - ולשמחתנו מעודדת.. חוויה זו חיזקה עבורי את המקום כי עלינו להקשיב ולהאמין ביחד ההורה במסוגלות. עלינו לעבוד יחד הבית בעת קושי ובקשת עזרה, דוגמא נוספת - בית אשר ביקש מאתנו עזרה כיצד להתמודד עם הילד בעת ארוע משפחתי, קיבל תמיכה מהצוות ומאז תפקודו הכללי של הילד צמח, האמונה והעבודה המשותפת מקדמים אותנו הלאה. 

# data[].attributes.headline
לימור זילברשמיד 

# data[].attributes.subject
לימור זילברשמיד 

# data[].attributes.body
אני כילדה הייתי ילדה מאוד מופנמת , שקטה , לא מתבלטת , די  עם חוסר ביטחון .
עם השנים כאדם בוגר וחוויות החיים - קיבלתי כלים ומיומניות והתנסויות אשר גרמו לי להאמין יותר בעצמי ולהיות בטוחה יותר (פידבקיים חיובים מהסביבה .
כגננת וכאם לילד שיש לו קשיים לימודיים  אני גננת מאוד מכילה , אשר דווקא (לאור הילד/ה שבי ) מתחברת לילדים שנמצאים יותר בקצוות - עם קושי .
אני מגלה אליהם יותר רגישות , מכילה אותם ומנסה לטעת בהם את הביטחון ("כל ילד צריך מבוגר אחד שיאמין בו " ).
ביוזמה אותה אני מקדמת - אני רוצה שכל יום ילד יאומר לעצמו דבר חיוביע אחד לפחות , יקבל מחמאה /פידבק חיובי מחבר וגם מהבית - מההורה .
היכולת של הילד לעשות מעין רפלקציה על החוויות שהוא חווה בגן באותו יום - ולהוציא ממנה דבר חיובי היא כלי שישרת אותו כל חיוו .
"המלה הטובה "/ המחמאה מעצמו / מהסביבה - עמיתים ילדים בגן  וההורה היא חיונית ונוטעת ביטחון בילד ותורמת לאקליים מיטבי ולקידומו של הילד בכל האספקטיים כפי שלמדתי בקורס זה .
-----------------------------------
הייתי רוצה בעתיד להמשיך להיות מחנכת לגיל הרך - מכילה ,אמפטית אשר מעניקה לילדים בגיל הצעיר את הכלים הרגשיים שיבנו בסיס רגשי יציב להמשך חייהם ותפקודם כבוגרים עצמאיים ותורמים לחברה ולקהילה בה הם חיים .

# data[].attributes.body
לא הייתי צריכה לצפות בסרטון של ד"ר אילן טל לגבי ניתוח אישיותי כדי לדעת שאני נמנית עם הטיפוסים החרדתיים. כאדם, וכהורה אני חרדתית מאוד, והגן הוא המקום היחידי שבו החרדה נדחקת ומפנה מקום להמון אופטימיות, ביטחון ושחרור שמאפשר לי להשתטות כשצריך.  אלו הדברים שבזכותם אני יודעת שבחרתי עבורי במקצוע הנכון.
הייתי ילדה טובה וממושמעת להוריי ולמוריי. מעולם לא היו לי בעיות בבית הספר, אבל ידעתי לזהות את המורים שבאמת היו איכפתיים כלפי התלמידים. על אף שכגננת אני נפגשת עם הילדים בגיל צעיר מאוד ויש להם כברת דרך ארוכה לפניהם במערת החינוך, אני מקווה שאני מצליחה להטביע את חותמי עליהם בדרך ובתוכן.
היום אני נמצאת בגן שהילדים בו מגיעים מרקע סוציואקונומי גבוה מאוד ומאוד הייתי רוצה מתישהו, בעתיד הלא רחוק לעבוד עם ילדים שבאים מרקע שונה. לתפיסתי, התרומה שלי יכולה להיות משמעותית יותר במקום כזה.
------------------------
אחד הדברים שאני עושה בגן ומתחבר לקשר עם הבית הוא שיש לנו "קופסת סוד" בגן שעוברת באופן יום-יומי בין הילדים. כל ילד שמקבל אותה לוקח אותה הביתה ומכניס אליה חפץ יקר לו, עדיף שיהיה לו סיפור מאחורי החפץ. הילד מנהל מפגש בסוף היום שבו החברים צריכים ע"י שאלות לנחש מהו החפץ ובסוף, עם הגילוי, הילד מספר עליו (ממי קיבל, מתי ולמה ,אם הוא הכין וכו'). אנחנו לומדים דרך  קופסת הסוד איך לשאול שאלות, מהן שאלות מנחות בניגוד לניחוש  ובעיקר- הילד מקבל במה. ההורים מאוד מעורבים בפרוייקט הזה ועוזרים לילידים לבחור את החפץ שמוכנס לקופסא והם מקבלים (בפרטי) תמונות של הילד שניהל את המפגש באותו היום.

# data[].attributes.headline
אני מעיין גננת 7 שנים בגן הילדים חינוך מיוחד, מעכבי התפתחות. בגן לומדים ילדים מגיל 2.7 ועד גיל 6.2. גן תלת שנתי.מי אני כגננת?אני עובדת בגן בו ישנם ילדים שונים משכבות אוכלוסייה שונות. לחלקם ישנה גם בעיה כלכלית, משפחות חד הוריות, משפחות הזקוקות להכוונה והדרכה בגיל הילדים, גמילה, אכילה ומתן שירותים טיפוליים לילדים.בגן אני נותנת דגש רב לצורכי ההורים, אני רואה צורך לכוון ולתת מענה להורים על מנת לקדם את הילדים. הצרכים הם רגשיים, חינוכיים, רפואיים ולימודיים. ולעיתים אף מענה על צרכים בסיסיים עבור הילדים כמו – התמודדות בארוחות בוקר\ערב\צהריים, מענה על שינה איכותית ונכונה, זמני מקלחת, בגדים וכדומה. נתינת המענה ניתנת על ידי ובשיתוף הצוות הרב מקצועי. מי אני (בהסתכלות על עצמי)?אני אימא שמגיע מהצרכים הבסיסיים של הילדים, אני אימא לילד בגיל הילדים ולכן אני מודעת לקשיים השונים שעולים מתוך הילדים. ותמיד מנסה לתת מענה הולם שיכול לסייע ולהקל על ההורים.אני תמיד מנסה לתת מענה כאילו אני אימא של הילדים, ומסבירה כיצד אני הייתי פועלת אילו הוא היה הילד שלי. וכך אני נוהגת גם עם הילדים, כאילו הם ילדיי. אני מעניקה ונותנת כבוד לילדים ולהורים כאחד ותמיד שמה את עצמי במקום ההורה ובכך מבינה את הקשיים שהם חווים ואת היכולת שלהם בפתרון הבעיות ומתן מענה הולם עבור הילד.מי אני כתלמיד וילד?כתלמידה הייתי ילדה שקטה וחברותית. עם ביטחון עצמי אך לא מופרז. שקולה מאוד וקשובה לדרישות המורים וההוראה. היום כגגנת אני מרגישה עם ביטחון ועם יכולת לשוחח ולדבר עם ההורים . אני קשובה מאוד להורים וזמינה עבורם. ומעניקה חום אהבה ותשומת לב לילדים ולהורים כי כך גם קיבלתי בחלק משנותיי בבית הספר. איך הייתי רוצה לראות את עצמי בעתיד?אני רוצה להראות את עצמי כפי היום ויותר. בעלת חום אהבה, תשומת לב וכבוד עבור הילדים ועבור ההורים. אני חושבת שחום, אהבה וכבוד הוא צור בסיסי של הילדים שלעיתים לא מקבלים בבית. אני מקווה שתמיד יהיה לי את היכולת והרצון להעניק לילדים ולתת להם ממני. להיות מסורה ונאמנה עבורם ולהעניק לכל ילד וילד. כמובן שעוד אני רוצה לנסות ולסייע לכל ההורים והילדים ולקדם אותם לצורך הצלחה והתחלה חדשה בכיתה א. 

# data[].attributes.subject
אני מעיין גננת 7 שנים בגן הילדים חינוך מיוחד, מעכבי התפתחות. בגן לומדים ילדים מגיל 2.7 ועד גיל 6.2. גן תלת שנתי.מי אני כגננת?אני עובדת בגן בו ישנם ילדים שונים משכבות אוכלוסייה שונות. לחלקם ישנה גם בעיה כלכלית, משפחות חד הוריות, משפחות הזקוקות להכוונה והדרכה בגיל הילדים, גמילה, אכילה ומתן שירותים טיפוליים לילדים.בגן אני נותנת דגש רב לצורכי ההורים, אני רואה צורך לכוון ולתת מענה להורים על מנת לקדם את הילדים. הצרכים הם רגשיים, חינוכיים, רפואיים ולימודיים. ולעיתים אף מענה על צרכים בסיסיים עבור הילדים כמו – התמודדות בארוחות בוקר\ערב\צהריים, מענה על שינה איכותית ונכונה, זמני מקלחת, בגדים וכדומה. נתינת המענה ניתנת על ידי ובשיתוף הצוות הרב מקצועי. מי אני (בהסתכלות על עצמי)?אני אימא שמגיע מהצרכים הבסיסיים של הילדים, אני אימא לילד בגיל הילדים ולכן אני מודעת לקשיים השונים שעולים מתוך הילדים. ותמיד מנסה לתת מענה הולם שיכול לסייע ולהקל על ההורים.אני תמיד מנסה לתת מענה כאילו אני אימא של הילדים, ומסבירה כיצד אני הייתי פועלת אילו הוא היה הילד שלי. וכך אני נוהגת גם עם הילדים, כאילו הם ילדיי. אני מעניקה ונותנת כבוד לילדים ולהורים כאחד ותמיד שמה את עצמי במקום ההורה ובכך מבינה את הקשיים שהם חווים ואת היכולת שלהם בפתרון הבעיות ומתן מענה הולם עבור הילד.מי אני כתלמיד וילד?כתלמידה הייתי ילדה שקטה וחברותית. עם ביטחון עצמי אך לא מופרז. שקולה מאוד וקשובה לדרישות המורים וההוראה. היום כגגנת אני מרגישה עם ביטחון ועם יכולת לשוחח ולדבר עם ההורים . אני קשובה מאוד להורים וזמינה עבורם. ומעניקה חום אהבה ותשומת לב לילדים ולהורים כי כך גם קיבלתי בחלק משנותיי בבית הספר. איך הייתי רוצה לראות את עצמי בעתיד?אני רוצה להראות את עצמי כפי היום ויותר. בעלת חום אהבה, תשומת לב וכבוד עבור הילדים ועבור ההורים. אני חושבת שחום, אהבה וכבוד הוא צור בסיסי של הילדים שלעיתים לא מקבלים בבית. אני מקווה שתמיד יהיה לי את היכולת והרצון להעניק לילדים ולתת להם ממני. להיות מסורה ונאמנה עבורם ולהעניק לכל ילד וילד. כמובן שעוד אני רוצה לנסות ולסייע לכל ההורים והילדים ולקדם אותם לצורך הצלחה והתחלה חדשה בכיתה א. 

# data[].attributes.body
מעיין קרמר

# data[].attributes.body
מי אני?

מיגל כץ, גננת שילוב שנה רביעית בגנים רגילים. אני אמא לשלושה ילדים ועוד אחד ממש בדרך בעז"ה. אני חושבת שאני אדם אופטימי, שמח, אוהבת להגדיל ראש, ולנסות לעזור לאחרים כמה שאני יכולה. אני אוהבת ללמוד כל הזמן תובנות על החיים ועל אנשים.

מי אני כמורה?

בתור גננת שילוב תפקידי לנסות לצמצם את הפער שקיים אצל הילדים שאיתם אני עובדת. מאוד חשוב לי שהילד יצא שמח מהמפגשים איתי, שיחווה חוויית הצלחה, כמו שלמדנו במפגשים הקודמים כמה שהרגש ותחושת המסוגלות העצמית היא חשובה ללמידה. חשוב לי מאוד הקשר האישי ותמיד המפגש נפתח בתיאור סיטואציה (שהילד בוחר לשתף) שחווה במהלך היום בגן, או בשבת או חג. חשוב לי שתהיה להם חוויית למידה טובה ומשמעותית ושיהיה להם כיף ללמוד דרך משחקים וציורים.

מי אני כהורה המשקיף על עצמי מהצד?

הרבה כתבו על החרדה בחייהן, מעניין, כי גם אני לפעמים פוחדת שאני אולי יותר מידי דואגת? מגוננת? בסרט של ד"ר טל הוא אומר שבאמת להיות הורה זה יותר מורכב ממה שחושבים בהתחלה, ושיש השלכות למעשים שלך על הילד, אולי יזה יפגע בו בעתיד? אולי מה שאמרתי  זה יותר מידי קשה? אולי אני יותר מידי מגדילה ראש? זה מצד אחד. ומצד שני אני כן מנסה לייצב את הרגשות שלי, ולחזק את הביטחון שלי בעצמי, ומבינה שאני עושה הכל מתוך אהבה ורצון טוב. ומשתדלת להאמין שיהיה טוב, וגם עכשיו טוב, ולראות את הצד הטוב במה שקורה.

מי אני כתלמיד וכילד?

בתור ילדה היה לי מאוד חשוב להצליח בלימודים, וגם השקעתי הרבה בלימודים. הייתי תלמידה וילדה ממושמעת, די רגילה.  עם גיל ההתבגרות התחילו קצת ניסיונות לפרוץ גבולות, אבל עדיין בהשוואה לאחרים, הייתי די שמרנית.

איך הייתי רוצה לראות את עצמי בעתיד מתוך התייחסות זו?

הייתי רוצה להמשיך להיות מי שאני, אולי עם קצת יותר רוגע...מבחינה מקצועית הייתי רוצה  ללמוד תואר שני בתחום החינוך, אולי לעבור לתפקיד אחר, למרות שאני שמחה כיום בתפקידי.

# data[].attributes.headline
בס"ד.מי אני? רחל דנינו מחנכת כיתה ה בנות. זו השנה הראשונה שאני מחנכת אותן. בכתתי תלמידות משולבות שהקשיים שלהן רבים ומורכבים. עוד בכתתי תלמידות עם יכולות לימוד דלות ותלמידות שנמצאות בעימות תמידי עם המערכת הכולל: איחורים, חוסר משמעת, הפרעה למהלך התקין של השיעורים, אי קבלת מרות ועוד.     אני כמורהאני אוהבת מאד את מקצוע ההוראה ואת החיבור לתלמידים. משתדלת תמיד לדון לכף זכות גם במצבים מורכבים. אני מרבה לשקף לתלמדים את הבעייתיות במעשיהם, מבלי כעס או ענישה, כי ההבנה שלהם את המצב חשובה בעיניי לאין ערוך מעוד עונש. גישה זו של שיחה תורמת לקרבה מיוחדת ופעמים רבות כשהתלמידה נמצאת מול 'המראה' היא מתחילה להזיל דמעות בהבינה את משמעות מעשיה. הבנת המעשים היא שלב חשוב בדרך לשיפור ותיקון המעשים ולהתקדמות.מרגש אותי לקבל מכתבים קטנים של הערכה מהבנות שמשקפים היטב את ההבנה שלהן שכל חפצי לראות אותן מצליחות.כהורה המשקיף מהצד חשובה לי ההקשבה וההכלה של המצוקות והשדר התמידי של אני כאן בשבילך.כתלמידה הייתי מעורבת מאד בלמידה ובחברה ובביה"ס מצאתי כר נרחב לפעילות יצירתית: שירה, כתיבה ועוד. בהחלט איפשרו לכולם לתת ביטוי למה שהם אוהבים.בעתיד אשמח לחלוק את גישתי עם חברי צוות נוספים ולספר להם על ההצלחות, אפילו אלו הקטנות, כי כל צעד, ולו הקטן ביותר מקדם את התלמיד ומעצים אותו ונותן לו תחושה שהוא מסוגל לשנות ולהשתנות.היוזמה שלי היא יצירת קבוצת 'התבוננות' שיהיו שותפים בה יועץ ביה"ס להדרכה והכוונה, המחנכת והבנות. בהמשך יהיו מפגשים יזומים עם ההורים למתן כלים יעילים.המפגשים עם הבנות יהיו פעמיים בשבוע. במפגשים אלה נתבונן יחד במעשים ובהשלכות שלהם על התפקוד הכולל בית הספר. לדעתי חשוב לשקף לבנות את מעשיהן ולהביאן לידי לקיחת אחריות מתוך רצון כן ואמיתי להיטיב עימן ולשפר את הדימוי העצמי שלהן. יועץ בה"ס שמח לקחת חלק ביוזמה והחלטנו על קבוצה מצומצמת שאיתה נתחיל את התהליך. אני מאמינה שהתהליך ישפיע לטובה וישפר את הקשרים הרגשיים של הבנות הן בכיתה והן בבית.

# data[].attributes.subject
בס"ד.מי אני? רחל דנינו מחנכת כיתה ה בנות. זו השנה הראשונה שאני מחנכת אותן. בכתתי תלמידות משולבות שהקשיים שלהן רבים ומורכבים. עוד בכתתי תלמידות עם יכולות לימוד דלות ותלמידות שנמצאות בעימות תמידי עם המערכת הכולל: איחורים, חוסר משמעת, הפרעה למהלך התקין של השיעורים, אי קבלת מרות ועוד.     אני כמורהאני אוהבת מאד את מקצוע ההוראה ואת החיבור לתלמידים. משתדלת תמיד לדון לכף זכות גם במצבים מורכבים. אני מרבה לשקף לתלמדים את הבעייתיות במעשיהם, מבלי כעס או ענישה, כי ההבנה שלהם את המצב חשובה בעיניי לאין ערוך מעוד עונש. גישה זו של שיחה תורמת לקרבה מיוחדת ופעמים רבות כשהתלמידה נמצאת מול 'המראה' היא מתחילה להזיל דמעות בהבינה את משמעות מעשיה. הבנת המעשים היא שלב חשוב בדרך לשיפור ותיקון המעשים ולהתקדמות.מרגש אותי לקבל מכתבים קטנים של הערכה מהבנות שמשקפים היטב את ההבנה שלהן שכל חפצי לראות אותן מצליחות.כהורה המשקיף מהצד חשובה לי ההקשבה וההכלה של המצוקות והשדר התמידי של אני כאן בשבילך.כתלמידה הייתי מעורבת מאד בלמידה ובחברה ובביה"ס מצאתי כר נרחב לפעילות יצירתית: שירה, כתיבה ועוד. בהחלט איפשרו לכולם לתת ביטוי למה שהם אוהבים.בעתיד אשמח לחלוק את גישתי עם חברי צוות נוספים ולספר להם על ההצלחות, אפילו אלו הקטנות, כי כל צעד, ולו הקטן ביותר מקדם את התלמיד ומעצים אותו ונותן לו תחושה שהוא מסוגל לשנות ולהשתנות.היוזמה שלי היא יצירת קבוצת 'התבוננות' שיהיו שותפים בה יועץ ביה"ס להדרכה והכוונה, המחנכת והבנות. בהמשך יהיו מפגשים יזומים עם ההורים למתן כלים יעילים.המפגשים עם הבנות יהיו פעמיים בשבוע. במפגשים אלה נתבונן יחד במעשים ובהשלכות שלהם על התפקוד הכולל בית הספר. לדעתי חשוב לשקף לבנות את מעשיהן ולהביאן לידי לקיחת אחריות מתוך רצון כן ואמיתי להיטיב עימן ולשפר את הדימוי העצמי שלהן. יועץ בה"ס שמח לקחת חלק ביוזמה והחלטנו על קבוצה מצומצמת שאיתה נתחיל את התהליך. אני מאמינה שהתהליך ישפיע לטובה וישפר את הקשרים הרגשיים של הבנות הן בכיתה והן בבית.

# data[].attributes.headline
בס"ד.
מי אני? רחל דנינו מ

# data[].attributes.body
בס"ד.
מי אני? רחל דנינו מחנכת כיתה ה בנות. זו השנה הראשונה שאני מחנכת אותן. בכתתי תלמידות משולבות שהקשיים שלהן רבים ומורכבים. עוד בכתתי תלמידות עם יכולות לימוד דלות ותלמידות שנמצאות בעימות תמידי עם המערכת הכולל: איחורים, חוסר משמעת, הפרעה למהלך התקין של השיעורים, אי קבלת מרות ועוד.     
אני כמורה
אני אוהבת מאד את מקצוע ההוראה ואת החיבור לתלמידים. משתדלת תמיד לדון לכף זכות גם במצבים מורכבים. אני מרבה לשקף לתלמדים את הבעייתיות במעשיהם, מבלי כעס או ענישה, כי ההבנה שלהם את המצב חשובה בעיניי לאין ערוך מעוד עונש. גישה זו של שיחה תורמת לקרבה מיוחדת ופעמים רבות כשהתלמידה נמצאת מול 'המראה' היא מתחילה להזיל דמעות בהבינה את משמעות מעשיה. הבנת המעשים היא שלב חשוב בדרך לשיפור ותיקון המעשים ולהתקדמות.
מרגש אותי לקבל מכתבים קטנים של הערכה מהבנות שמשקפים היטב את ההבנה שלהן שכל חפצי לראות אותן מצליחות.
כהורה המשקיף מהצד חשובה לי ההקשבה וההכלה של המצוקות והשדר התמידי של אני כאן בשבילך.
כתלמידה הייתי מעורבת מאד בלמידה ובחברה ובביה"ס מצאתי כר נרחב לפעילות יצירתית: שירה, כתיבה ועוד. בהחלט איפשרו לכולם לתת ביטוי למה שהם אוהבים.
בעתיד אשמח לחלוק את גישתי עם חברי צוות נוספים ולספר להם על ההצלחות, אפילו אלו הקטנות, כי כל צעד, ולו הקטן ביותר מקדם את התלמיד ומעצים אותו ונותן לו תחושה שהוא מסוגל לשנות ולהשתנות.
היוזמה שלי היא יצירת קבוצת 'התבוננות' שיהיו שותפים בה יועץ ביה"ס להדרכה והכוונה, המחנכת והבנות. בהמשך יהיו מפגשים יזומים עם ההורים למתן כלים יעילים.
המפגשים עם הבנות יהיו פעמיים בשבוע. במפגשים אלה נתבונן יחד במעשים ובהשלכות שלהם על התפקוד הכולל בית הספר. לדעתי חשוב לשקף לבנות את מעשיהן ולהביאן לידי לקיחת אחריות מתוך רצון כן ואמיתי להיטיב עימן ולשפר את הדימוי העצמי שלהן. 
יועץ בה"ס שמח לקחת חלק ביוזמה והחלטנו על קבוצה מצומצמת שאיתה נתחיל את התהליך. אני מאמינה שהתהליך ישפיע לטובה וישפר את הקשרים הרגשיים של הבנות הן בכיתה והן בבית.

# data[].attributes.body
כילדה הייתי מאוד סגורה וביישנית, זוכרת את עצמי ביסודי מתביישת  לדבר בכיתה , כשהיו פונים אלי הייתי מסמיקה ומרגישה מאוד מובכת.

ככל שגדלתי התחלתי ליצור יותר קשר עם חברים בעיקר טובים שצמודים אליי ומעניקים לי בנוכוחותם  את הביטחון העצמי שחסר לי.

במהלך השנים כאשר הגעתי לתיכון כבר רכשתי יותר ביטחון והרגשתי חופשיה לדבר ולהתבטא בכיתה או במסגרת חברתית שכבר הכרתי היטב.

את ההחלטה ללכת להוראה קיבלתי בזכות אחת המורות שלי לחשבונאות שזהו המקצוע אותו אני מלמדת, וכן מעצם העובדה שידעתי שכמורה אאלץ להתמודד עם עמידה מול תלמידים לדבר ולרכוש בטחון

מי אני כמורה?

בשנה זו אני סוגרת ותק של 35 שנים כמורה לחשבונאות בבית ספר תיכון, בתחילת דרכי כמורה הייתי מאוד קשוחה אולם מאוד קשובה לתלמידים, תמיד לאורך כל דרכי בהוראה כאשר אני מלמדת אני סוקרת את כל התלמידים, עוקבת אחר מי שחולם לרגע, או מתנתק לרגע מהשיעור ומעירה לו בעדינות.

ככל שצברתי ותק ניסיון ובטחון ,הורדתי ברמת הקשיחות אולם ממשיכה לקיים כללים ברורים במהלך השיעור של משמעת ולמידה.

אני נחשבת בעיני התלמידים למורה שאכפת לה מהתלמידים ולא מוותרת על אף אחד מהם , לעיתים המלחמה שלי על תלמיד מסוים יוצרת קונפליקט ביני לבין התלמיד שחושב שאני נטפלת אליו, אולם בסופו של דבר הם מסיימים את הלימודים ובאים לבקר באהבה ומנפנפים בתעודת הבגרות שהשיגו.

כהורה מהצד שרואה מורה שדואג ומכוון את התלמיד להצלחה , להתמדה בלמידה, לא מוותר לתלמיד ודורש ממנו להתאמץ ולהשיג הייתי מרוצה, הורים לתלמידים שמתקשים בלימודים ובקבלת אחריות ללמידה מברכים על העזרה שמגיעה מבית הספר.

בעתיד אני רואה את עצמי עובדת עוד מספר קטן של שנים ,ממשיכה להכיל את התלמידים ולהעניק להם את היכולת ללמוד ולהגשים את הפוטנציאל הטמון בהם.

# data[].attributes.headline
אפרת אורטל שרבני

# data[].attributes.subject
אפרת אורטל שרבני

# data[].attributes.body
מי אני?
שמי אפרת אורטל שרבני. אני גננת כבר 11 שנה בגן "סברס" טרום חובה בבאר שבע.
בגני לומדים ילדים החל מגיל 2.7 ועד 4.5 וזהו גן ממ"ד, בשכונה ד' בב"ש.

מי אני כגננת?
אני עובדת בגן הנמצא בשכונה בה המשפחה הן במצב כלכלי מורכב, ישנן הרבה סוגי משפחות אצלי בגן- אימהות חד הוריות, אבות חד הוריים, משפחות בהן ההורים זקוקים להדרכה והכוונה בגידול הילדים והטיפול בהם ועוד.
בגן אני שמה דגש קודם כל על רווחתם של הילדים- נתינת מענה לצרכים הפיזיים של הילדים בראש ובראשונה- האם הגיעו עם ארוחת בוקר? האם הם לבושים בבגדים המתאימים לעונה? האם חלילה הם לא סובלים ממצוקה בבית ויש צורך לסייע ולערב גורם מקצועי (עו"ס לדוגמא) וכו'.

מי אני כהורה המשקיף על עצמי מהצד?
אני אמא שבאה מהמקום של הגננת ולכן אני משתדלת תמיד לזרום עם הצוות החינוכי בגנו של בני.
כיוון שאני מגיעה מתוך המערכת אני מבינה מהו הרציונל מאחוריי כל פעילות המתקיימת בגן, מאיזה מקום מגיעה הגננת כאשר היא פונה אליי בנוגע לנושאים הקשורים לבני, ואני משתדלת להיות הורה מעורב ולא מתערב. אני נותנת לגננת של בני את כל הכבוד והמקום לפי שיקול דעתה בבואה לחנך את בני ולהקנות לו ידע, כפי שהייתי רוצה שהוריי גני ינהגו בי כגננת של ילדיהם.

מי אני כתלמיד וילד?
כתלמידה וילדה הייתי מאוד שקטה ומופנמת רחוקה שנות אור מדמותי היום כמנהלת גן, עם ביטחון עצמי, עם יכולת לדבר מול קהל הורים, ילדים וכו'.
הייתי ילדה מאוד נחבאת אל הכלים והרגשתי תמיד שאני כמהה לחום ואהבה מהצוות החינוכי שלצערי לא כל כך קיבלתי...

איך הייתי רוצה לראות את עצמי בעתיד מתוך התייחסות זו?
בתור גננת אני משתדלת תמיד להרעיף חום ואהבה על ילדי הגן, כיוון שרבים מהם מגיעים מבתים שלצערי יש חוסר באמא או באבא, אין יד חמה ומלטפת, ויש חוסר בחמימות.
בעתיד אני תמיד מתפללת שיהיה לי תמיד את הכוח להכיל את כל המקרים המורכבים המגיעים אליי לגן, ושיהיה לי מקום בלב כדי להמשיך ולהעריף עוד חום ואהבה על ילדי הגן שזקוקים לו. ושתמיד אראה את הילדים השקטים והנחבאים אל הכלים שזקוקים ליותר תשומת לב על מנת שלא יפלו בין הכיסאות.

# data[].attributes.headline
משימה 6 הגר שחק מנשה

# data[].attributes.subject
משימה 6 הגר שחק מנשה

# data[].attributes.body
מי אני? אני עובדת במשרד החינוך כמטפלת רגשית. התפקיד שלי הוא מורכב כי מחד גיסא עובדת במערכת שמטרתה חינוך ולימוד ומאידך, העיסוק שלי הוא בפן הרגשי התפתחותי שלעיתים אין זמן או שלא מתאים הטיפול בתוך מערכת שכזו. בגלל המורכבות וקושי עסקתי רבות ביתרונות/חסרונות וכיצד אני יכולה להתאים את עצמי והתפקיד למערכת.

מי אני כמורה?בזכות המורכבות שציינתי התפתחתי למטפלת רגשית שחושבת מחוץ לקופסא. כלומר, בתחילת דרכי היה חשוב לי להבין ולהעמיק את נושא הטיפול ולמצוא את אבני היסוד שלי תוך התעמקות בתיאוריה. בהמשך, שהבנתי שאני אוהבת את האוכלוסייה ויש לי מה לתת אך יש קשיים שעמם אני צריכה להתמודד להתאים את עצמי למערכת תוך שמירה על המקצועיות. כשאני משקיפה על התנהלותי וכיצד אני פועלת אני מבינה איזה דרך עברתי. אומנם יש תיאוריה אך היא אינה מתאימה לכל מקרה או לכל מסגרת ולכן נדרשת התאמה. חשוב להדגיש שאת השינויים והתאמה צריך לעשות תוך כדי דיאלוג קבוע עם אבני היסוד והתיאוריה. כלומר, לאחר שגיבשתי את הזהות שלי כמטפלת רגשית יכולתי להיות גמישה ולחשוב מחוץ לקופסא על מנת לעשות התאמה בין המקצוע – מטפלת רגשית לבין המערכת החינוך וכל המשתמע מכך.

מי אני כהורה המשקיף על עצמי מהצד?לומדת להקשיב ולקיים דיאלוג מקדם ובונה.

מי אני כתלמיד וכילד?כתלמידה היה לי חשוב המפגש עם דמויות גמישות שרואות את התהליך ומעריכות אותו יותר מהתוצאה הסופית. כתלמידה דיסלקטית עם הרבה מאוד קשיים רגשיים והפרעת קשב למזלי היו במהלך הדרך מלבד הורי עוד מבוגרים אחראים שידעו להעריך את הדרך ולחזק או להאיר/להעיר במקומות הנכונים.

איך הייתי רוצה לראות את עצמי בעתיד מתוך התייחסות זו. אשמח לראות את עצמי בעתיד יותר עוסקת בלתת כלים וליווי צוות החינוכי שמלווה את התלמידים. כלים רגשיים חשובים לקיום דיאלוג חינוכי פורה ומפתח. בנוסף, אשמח לפתח ולבנות מרחב טיפולי מותאם לאופי של מערכת החינוך ובית הספר.

יוזמה חינוכית בביה"ס – מעגלי שיח: בהמשך להרצאה של ד"ר בלהה נוי - חשיבות בקשר שבין המחנך לתלמיד שהוא לא רק חינוכי לימודי אלא גם בחיבור הרגשי. בחרתי לפתוח קבוצות- מעגל שיח בכיתות ביחד עם המחנך. המטרה לאפשר למחנך להתייחס לעולם הרגשי אישי של המחנך עם תלמידיו. במהלך המפגשים אני צופה מתערבת כלומר, המחנך הוא שמוביל את המפגש ואני מתערב במידת הצורך . כרגע יש לי 2 כיתות ז' שאני מלווה באופן קבוע במפגש של 45 דקות (שיעור) פעם בשבוע. מתוך חווד של המחנכות נראה כי הקשר המשותף תורם להן להכיר התלמידים באופן שונה ומגוון יותר, המחנכות מבקשות שהצטרף לתכנון של פעיליות ההעשרה ושיש מפגשי הורים חשוב להן שהצטרף. באופן אישי מרגיש לי שעד כה עסקתי בהכרות – שלי עם המחנכות והתלמידים וכעת קבעתי מפגש עם מחנכת ורכזת שכבה על מנת למקצע וליצור ביחד מטרות חדשות להמשך המפגשים.

# data[].attributes.body
כילדה בבית הספר לא היה נהוג ולא היה כחלק משטת הלימוד להשתמש בשילוב טכנולוגיות בשיעור. השיעורים היו פרונטלים ממוקדים עם ספרים וכתיבת חומר כמו "תוכי". היום כגננת חשוב לי מאוד לייצר סביבה לימודית מעניינת ומוחשית שיכולה במקביל לאפשר להורים לקחת חלק פעיל בלמידה של הילד. זה תורם מאוד לקידום הילד למקסימום הפוטנציאל הגלום בו ותורם לחזק את הקשר עם ההורים והאמון בנו כצוות הגן.
בהמשך ליוזמה שלי החלטתי לפתוח ערוץ תקשורת טכנולוגי ביני ובין ההורים- בגן לימדתי את נושא פירות הדר, מכיוון שזה גן חינוך מיוחד הוא מונה ילדים בדרגות קושי שונות, החלטתי שאני שולחת להורים למייל עידכון ופירוט מה הנושא הנלמד בגן – עבור כל ילד  מטרות, יעדים, שירים וסיפורים בעקבות הנושא.
מכיוון שרציתי את מעורבותם של הורים ושהם יהוו חלק פעיל בלימוד של ילדם שיתפתי את ההורים בגוגל דרייב לפי רמת כל תלמיד משחק/שיר/דקלום ועל כל תלמיד בתיווך ההורה לפעול לפי ההוראות(כחזרה על הנושא) .
כאשר הורים והתלמיד סיימו את שיעור פירות הדר, ההורים שלחו לי משוב במייל ועידכנו אותי בדברים לשיפור/שימור, היכן היה קושי לילד וכדו'.
נעשו כבר כמה מפגשים באופן זה וההצלחה היא טובה.
למעשה ברגע שאני משתפת מסמך בגוגל דרייב ישנה נגישות לפלאפון של ההורים לראות זאת בזמן אמת, בכל מקום ובכל רגע נתון על פי נוחיות ההורים.
כך זימנתי מעורבות הורים בעקבות הליך לימודי של הילד, ההורים הרגישו שייכים וכחלק בלתי נפרד מצוות הגן, הרגישו שהם תורמים לילד.

# data[].attributes.body
אתי אלטמן באר שבע

היוזמה שלי מתפתחת משבוע לשבוע:

חוגים משולבים לילדים על הרצף האוטיסטי וילדים בעלי התפתחות תקינה, מה שהניע אותי ביוזמה:

מי אני?

אני אדם שמטבעו רגיל להיות מוקף במשפחה וחברים. אני מאמינה מאוד בלשאוב כוחות עצות ידע וכלים מאנשים שמקיפים אותי. כך הייתי כאדם צעיר וכך אני היום בחיי הבוגרים, גם ביוזמה קבלתי כלים רבים מאנשי מקצוע שזכיתי ללמוד מהם.

מי אני כמורה?

אני כמורה מאוד מאמינה בתלמידים שלי. אני מחנכת כיתה של 8 תלמידים אוטיסטים ברמות תפקוד שונות. אני מאמינה בהם ומשדרת להם כל הזמן שהם יכולים ומסוגלים.

אני מאמינה שכמורה עלי להיות יצירתית ולספק לתלמידיי שיטות הוראה שיטות ומגוונות שיסייעו להם להתקדם להתפתח ולהתמודד עם הלקות-אוטיזם,היוזמה שלי מחזקת את הקשרים הורה מורה תלמיד כיוון שמה שמאד את כולנו זה החוגים וזה מקרב ומחזק את הקשר.

מי אני כהורה המשקיף על עצמי מהצד?

אני אמא מאוד חרדתית. אני זוכרת שהילדים הפרטיים שלי נולדתי הייתי מאוד חרדה להתפתחות שלהם. בגלל שבאתי מתוך העולם של האוטיזם, כל עיכוב הפחיד אותי-תקשורתי או מוטורי-והלכתי לבדוק זאת.

אמי אמא דאגנית חשוב לי לעטוף את ילדיי בחום ואהבה ולתת להם תחושת ביטחון שלא משנה מה קורה אני כאן והם יכולים לשתף אותי.

מי אני כתלמיד וכילד?

כתלמידה אני זוכרת את בית הספר היסודי בחוויה טובה וחיובית. לצערי בכיתה ט' היו לי חוויות קשות, שמעתי מלא מעט מורים שלא ייצא ממני כלום ושאני לא יכולה ולא מסוגלת. זה החזיר אותי לסרט שצפינו עם הילד שהיה לו טורט, רק המורה שלו האמין בו וזה מה שקרה הגעתי לכיתה י' והיתה שם מורה שהאמינה בי. החוויה הלא נעמה בכיתה ט' השאירה בי צלקות רבות וגרמה לי להיות מורה שכל יום מזכירה לתלמידיי כמה הם מוצלחים וטובים ויכולים ומסוגלים, ביוזמה שלי כל ילד זכאי לחוג. כל ילד זכאי לשילוב. כולם מוכשרים,יכולים ושווים.זה המסר שרציתי להעביר באמצעות היוזמה-החוגים פתוחים לכולם.

ד"ר אילן טל  דיבר בהרצאתו על סוגי אישיות ואחד הדברים החדשים שנחשפתי בסרטון הוא סכיזואידים: והיום מתוך הידע שצפיתי בסרטון זה קל לי יותר ברמה האישית לקבל את דודה שלי שהיא כזו-היא נמנעת מקשרים ומפגשים ומעדיפה את הלבד.

איך הייתי רוצה לראות את עצמי בעתיד מתוך התייחסות זו

הייתי רוצה לראות את עצמי בעתיד הולכת מתמקצעת נחשפת לכלים ולידע שיכולים לעשות אותי מורה טובה יותר. למשל ד"ר אילן דיבר באחד מסרטיו על המבחנים הפסיכולוגים שמסייעים לפתור תעלומה או כפי שאמר לפתור מצב מסויים. ככל שצבור יותר ידע וכלים כך אהיה מורה טובה ומכילה יותר.

# data[].attributes.headline
הואידה דואהדה 

# data[].attributes.subject
הואידה דואהדה 

# data[].attributes.body
אני כמורה באמצעות יוזמות בכיתה מייצרת אמפתיה והיכרות מעמיקה בין תלמידי הכיתה ומחזקת את הקשרים ביניהם ,גם כן פיתוח יכולת לשיתופי פעולה: תלמידים יתנסו בלמידה משותפת, עבודה ,למידה ויצירה בחברותא פיתוח כישורים חברתיים של עבודת צוות, שיתוף פעולה, שותפות ואחריות משותפת לתהליכי חשיבה ולתוצר המוגמר צמצום ההוראה הפרונטאלית, ליחידות הוראה פעילות שבהן ישתנו התפקידים והעמדות המסורתיות של מורה/ תלמיד. יושם דגש על המורה כמלווה תהליכי חשיבה, התלבטות, חקר והערכה. פיתוח כישורי ההבעה בע"פ לקידום ולפיתוח רמת לדיונים; פיתוח היכולת לשקול רעיונות של עמיתים ולהתייחס לדילמה/בעיה ממס' נקודות מבט שונות.

אני כשהייתי תלמידה לא היו הרבה שיטות למידה אלא רק למידה פרונטלית ,יש שיעורים שהם מאוד היו משעממים היום אנחנו מכינים שיעורים ויוזמות לתלמידים בכדי לסקרן אותם כך שיהיו יותר פעילים ונהנים .

היום אנחנו יכולים לשתף ההורים בכל היוזמות אפילו אם יש הורים לא משתתפים אנחנו שולחים להם את תמונות ילדיהם ביוזמה דרך הווטסאפ .

היום כל הורה יכול לכתוב למורה כל מה שרוצה בו זמנית ולקבל תשובה באופן מידי. הדבר מאפשר לקדם עניינים במהרה. מצד שני הזמינות המרבית של המורים מאפשרת אימפולסיביות ואם יש הורה כועס מנהלים ויכוח בווטסאפ, ומסייע בפתרון בעיות באותו רגע בימינו לא היה התפתחות טכנולוגית כיום ולא היה וואטסאפ, אבל היה קשר חזק בין הורה למורה כלומר בעבר התקשורת מול הורים הייתה מכבדת והמורה היה לו ערך יותר מהיום .

# data[].attributes.headline
נירה גולן - שיתוף בפורום 

# data[].attributes.body
נירה גולן - שיתוף בפורום חוויות ומסקנות 
ההרצאה על האמצעים הטכנולוגיים העומדים לרשותינו ומשמשים אותנו במהלך העבודה כתקשורת עם ההורים האירה בפני כמה דברים:
ראשית לפתע חשבתי על חשיבות התקשורת עם ההורים בהתחשב בכך שאמצעים אלה מקדמים את הקשר, או ניתן לומר עוזרים לקשר להתקיים באופן טוב יותר.
התקשורת עם ההורים בימינו הרבה יותר אינטנסיבית מהתקשורת שהיתה פעם. היום כל הורה יכול לכתוב למורה כל מה שרוצה בו זמנית ולקבל תשובה מיידית. הדבר מאפשר לקדם עניינים במהרה. מצד שני הזמינות המירבית של המורים מאפשרת אימפולסיביות ואם יש הורה כועס מנהלים ויכוח בווטסאפ.
לדעתי האישית השימוש בווטסאפ פעמים רבות חיובי ומסייע בפתרון בעיות באותו רגע אך לעיתים הוא מטריד ומזמן אימפולסיביות של מי שנמצא בקושי או מצוקה.
אישית הייתי מעדיפה שבמסגרת העבודה התקשורת תתבצע דרך מייל ולהתחייב להיות זמינים במייל בשעות מסויימות ביום.
מסקנותי
•	המסקנה העיקרית שלי היא שיש לבנות מערכת מול ההורים שהם יכולים לפנות טלפונית או בהודעת ווטסאפ / או שיכולים לכתוב מייל למורה או ליועצת.
•	מסקנה נוספת היא שבעבר התקשורת מול הורים היתה מכבדת ויותר מתונה והיום מעט יותר אימפולסיבית.
בעיקר חשבתי המון במהלך ההרצאה על התקופה שבה אני הייתי תלמידה וכיצד התבצע הקשר עם המורים ובאיזו תדירות ובעיקר אופן הפנייה אל המורה והכבוד שקיבל מהורי התלמידים.

# data[].attributes.headline
אני, כמורה, טיפוס שאוהבת ליזום, ליצור, להתרענן, להתחדש, ואני מרגישה שהתלמידים שלי "נדבקים" בהתלהבות ובחיות הזו. המדהים והמרגש הוא לראות תלמידים שהם קצת בעלי "אישיות סכיזואודית", אני מכנה אותם "תלמידים שקופים", שדווקא היוזמות האלו, הלימוד באופן לא קונבנציונאלי, מהווה עבורם אפשרות להבעה עצמית, לראות את עצמם ושחבריהם יראו אותם באור אחר\, חיובי יותר. זה בהחלט מעלה את הדימוי עצמי שלהם, ו"פותח להם דלת", להתנסות שונה. לא רק התעסקות בעצמם/ ספרים/ מחשב; גם תלמידים בעלי "אישיות פרנואידית", בעיני "משתחררים", הם עומדים בפני קהל, מצלמה, מצליחים (או שלא) והכל בסדר. אני משדרת להם שוב ושוב, שהתוצאה בעיני אינה חשובה, אלה התהליך, הדרך; ישנם תלמידים "נקריסטים", אותם עלי ללמד לסמוך גם על האחר. הם בטוחים שהם, ורק הם יקבלו את התפקיד הראשי, ולא תמיד הדברים יתנהלו כך, גם הם חווים תהליך חינוכי משמעותי; ישנם התלמידים ה"חרדתיים" – אותם עלי להעצים ומאידך, לא לוותר להם ועליהם. אני חייבת לשתף שהיה לי תלמיד מגמגם, שלא וויתרתי עליו שיבר בטקסים, בכיתה, ישאל שאלות, ובתהליך של שיתוף פעולה מלא עם ההורים, והעצמתו בפני הכיתה, כיום הוא כמעט לא מגמגם, וגם כשהוא "נתקע" – הכיתה ממתינה לו בסבלנות, מתוך אורך רוח, כבוד וסבלנות. זה בעיני חינוך.

# data[].attributes.subject
אני, כמורה, טיפוס שאוהבת ליזום, ליצור, להתרענן, להתחדש, ואני מרגישה שהתלמידים שלי "נדבקים" בהתלהבות ובחיות הזו. המדהים והמרגש הוא לראות תלמידים שהם קצת בעלי "אישיות סכיזואודית", אני מכנה אותם "תלמידים שקופים", שדווקא היוזמות האלו, הלימוד באופן לא קונבנציונאלי, מהווה עבורם אפשרות להבעה עצמית, לראות את עצמם ושחבריהם יראו אותם באור אחר\, חיובי יותר. זה בהחלט מעלה את הדימוי עצמי שלהם, ו"פותח להם דלת", להתנסות שונה. לא רק התעסקות בעצמם/ ספרים/ מחשב; גם תלמידים בעלי "אישיות פרנואידית", בעיני "משתחררים", הם עומדים בפני קהל, מצלמה, מצליחים (או שלא) והכל בסדר. אני משדרת להם שוב ושוב, שהתוצאה בעיני אינה חשובה, אלה התהליך, הדרך; ישנם תלמידים "נקריסטים", אותם עלי ללמד לסמוך גם על האחר. הם בטוחים שהם, ורק הם יקבלו את התפקיד הראשי, ולא תמיד הדברים יתנהלו כך, גם הם חווים תהליך חינוכי משמעותי; ישנם התלמידים ה"חרדתיים" – אותם עלי להעצים ומאידך, לא לוותר להם ועליהם. אני חייבת לשתף שהיה לי תלמיד מגמגם, שלא וויתרתי עליו שיבר בטקסים, בכיתה, ישאל שאלות, ובתהליך של שיתוף פעולה מלא עם ההורים, והעצמתו בפני הכיתה, כיום הוא כמעט לא מגמגם, וגם כשהוא "נתקע" – הכיתה ממתינה לו בסבלנות, מתוך אורך רוח, כבוד וסבלנות. זה בעיני חינוך.