# data[].attributes.body
ISOSARVIKUONO (Ceratotherium simum)

Ida ja Laura

levinneisyys & elinympäristö

Elää kymmenen Afrikan maan alueella. Viihtyy kuivissa ja avoimissa ympäristöissä, kuten puusavanneilla ja harvaa akaasiaa kasvavissa metsissä ja ruohostomailla. Isosarvikuono jaetaan kahteen eri alalajiin, joista toinen, zairenleveähuulisarvikuono, elää Kongon demokraattisen tasavallan, Etelä-Sudanin, Ugandan ja Keski-Afrikan tasavallan rajoilla olevalla pienellä alueella. Etelänleveähuulisarvikuono puolestaan elää Namibian, Mosambikin, Botswanan ja Zimbabwen rajoilla olevalla alueella

Ekologinen lokero ja lajin sukupuutto

Elää kuivissa ja avoimissa ympäristöissä, kuten edellisessä kappaleessa on laajemmin mainittu. On kasvissyöjä ja syö pääasiassa ruohoa. Vesi on myös tärkeä osa isosarvikuonon ruokavaliota.

Toinen lajeista, zairenleveähuulisarvikuono on kuolemassa sukupuuttoon.

Lajin uhkat

Suurin uhka on salametsästäjät, jotka ovatkin saaneet zaireleveähuulisarvikuonon sukupuuton partaalle.

Millainen on levinneisyysalueen tilanne? (ihmisväestö, poliittinen tilanne, talous)

Zairenleveähuulisarvikuonon levinneisyysalueelle sijoittuu neljä valtiota. Näiden valtioiden poliittiset tilanteet ovat levottomia ja haastavia, sillä valtioissa on useita erilaisia kiistoja, terrorismia, sisällissotia ja rajakiistoja muiden valtioiden kanssa. Nämä vaikeudet vaikeuttavat lajin suojelua. Etelänleveähuulisarvikuonon levinneisyysalue sijoittuu yhdeksän valtion alueelle. Näiden valtioiden yleinen ongelma on köyhyys. Myös osassa valtiossa on levottomuuksia. Alueiden köyhyys saa ihmiset salametsästämään sarvikuonoja niiden sarvien takia

Lajin suojelu

Eteläistä alalajia on suojeltu vuodesta 1895, minkä ansiosta lajin kanta on saatu elvytettyä alle sadasta yksilöstä noin 20 000 yksilöön. Lajin tulevaisuus vaikuttaa siis valoisalta.

Zairenleveähuulisarvikuonoa on puolestaan jäljellä vain kaksi yksilöä, joista molemmat ovat naaraita, joten laji tulee lähitulevaisuudessa kuolemaan sukupuuttoon. Lajilla on ympärivuorokautinen vartiointi, ja sarvikuonoilta on leikattu sarvet irti, jotta jäljellä olevia yksilöitä ei tapettaisi sarvien takia. Hedelmöitysyritykset lähilajien kanssa eivät ole toistaiseksi onnistuneet

Zairenleveähuulisarvikuonoa on vain eläintarhassa, jossa sille pyritään luomaan mahdollisimman luonnonmukaiset olot

Uhanalaisuus

·      IUCN:n luokituksen mukaan laji on silmällä pidettävä

# data[].attributes.body
Levinneisyys:

- Pesii Euroopassa 45. leveysasteen pohjoispuolella napapiirille asti ja Länsi-Aasiassa

- Talvehtii Saharan eteläpuolisessa Afrikassa

- Pääesiintymisalueita Venäjä, Baltian maat, Valkovenäjä ja Etelä-Suomi

Elinympäristö:

- Pellot ja laidunmaat, kuivahkot ahot ja niityt (myös rantaniityt ja ruovikoiden reunavyöhykkeet)

Ekologinen lokero:

- Elää pelloilla ja laidunmailla sekä kuivahkoilla ahoilla ja niityillä. Tavataan myös rantaniityillä ja ruovikoiden reunavyöhykkeillä.

- Syö hyönteisiä, nilviäisiä, matoja, pieniä sammakoita ja pikkunisäkkäitä sekä vihreitä lehtiä, siemeniä ja versoja.

- Lajia saalistaa ketut, pikkupedot ja minkit sekä kotikissat.

- Pesii tiheän kasvillisuuden joukossa kuivilla heinillä niukasti katetussa matalassa syvennyksessä

- Liikkuu aamuisin ja iltaisin.

Jos laji häviäisi: linnun ravintona käyttämien eläimien ja kasvien määrä kasvaisi. Lisäksi ne pedot, jotka saalistavat ruisrääkkää joutuisivat muuttamaan ravintoaan.

Uhat:
- Elinalueiden tehomaa- ja metsätalous, perinneympäristön muuttuminen ja häviäminen, pienpetojen lisääntyminen ja lajin metsästys

Uhanalaisuus:

- Luokittelu: LC eli elinvoimainen (lajin kanta on runsas tai vakaa)

- Rauhoitettu Ahvenanmaalla

Levinneisyysalueen tilanne:

- Linnun levinneisyysalue on laaja, joten tilanteet ovat myös erilaisia. Esimerkiksi Etelä-Suomessa pesivällä linnulla pesimäalueen poliittinen ja taloudellinen tilanne on erilainen kuin esim. Ukrainassa. Myös väestöntiheys eroaa.

Suojelu:

a) Luonnossa: peltoja niitetään myöhemmin käyttäen tekniikkaa ”keskeltä reunoille”, jolloin emo ja poikaset pääsevät paremmin niittokoneita karkuun.

b) Eläintarhoissa: -

c) Muita suojelukeinoja on: on asetettu metsästysrajoitteita ja –kieltoja sekä ruvettu seuraamaan tarkemmin linnun salametsästystä.

Onko suojelu tuottanut tuloksia? Miksi on tai ei ole? Miltä lajin tulevaisuus vaikuttaa?

- Kyllä on, sillä laji on viime vuosien aikana päässyt lisääntymään hyvin ja nykyään se luokitellaankin elinvoimaiseksi, jonka takia sen tulevaisuus on turvattu.

# data[].attributes.body
tieteellinen nimi Cypripedium calceolus

Tikankonttia tavataan laajalla alueella Euroopassa ja Aasiassa Atlantilta Tyynellemerelle asti. Lajia tavataan vuoristometsissä. Se esiintyy puolivarjoisissa ja kalkkipitoisissa lehdoissa, lehtoniityillä, letto- ja lehtokorvissa ja lettorämeillä.

Tikankontti vaatii puolivarjoisen ja kalkkipitoisen elinympäristön. Humuspitoisessa, emäksisessä ja viileässä maaperässä se kasvaa hyvin. Maamehiläinen pölyttää kasvin. Kasvi leviää erittäin pienten siementen avulla. Tikankontti lisääntyy myös suvuttomasti kasvattamalla juuria, joista kasvaa uusia kasveja.

Lajia uhkaa kasvupaikkojen umpeen kasvaminen, keräily, metsätaloustoimista erityisesti maanmuokkaus ja avohakkuut, ojitukset, maanpinnan rikkoutuminen, pellonraivaukset, geneettisen monimuotoisuuden väheneminen ja suvullisen lisääntymisen vähäisyys.

Lehtotikankontti on maailmanlaajuisesti elinvoimainen, Suomessa silmälläpidettävä.

Tikankontin levinneisyysalueella on hyvin paljon väestöä. Talous on kasvussa. Lajia suojellaan esiintymisalueilla.

Yli puolet kasvupaikoista on eri tavoin suojeltuja alueita. Tikankontti on rauhoitettu laji. Noin 60% kasvualueista sijaitsee Metsähallituksen alueilla. Yli 55% kuuluu Natura 2000- verkostoon. Osalla kasvupaikalla on tehty hoito- tai ennallistamistoimia. Lajia on suojeltu harventamalla puustoa.

Lajin tilanne on hyvin tiedossa. Elinvoimaisuutta mittaavat tutkimukset osoittavat lajin säilymisen ennallaan tai jopa kasvavan. Kuitenkin osa Etelä-Suomen populaatioista uhkaavat hävitä. Lajin tulevaisuus näyttää hyvältä ja lajimäärä voi kasvaa. Suojelutoimia kannattaa silti jatkaa.

# data[].attributes.body
Kuvassa on tiikeri. Lisää aiheesta, kun kelaat alaspäin.
T. Panthera tigris

# data[].attributes.body
Onko kuvassa susi vai pandalaku?

# data[].attributes.body
Jonas ja Hermanni

Tiikeri (Panthera Tigris)

Tiikerin levinneisyys aikoinaan ulottui aikoinaan Turkin itäisiltä alueilta Indonesian saarille. Nykyään elinpiiri on rajautunut pirstoutuneisiin alueisiin Intiasta Siperiaan, Kaakkois-Aasiaan ja Sumatralle, sekä muutamaan yksilöön Kiinassa. Tiikerin tyypillinen elinympäristö voi vaihdella runsaasti riippuen elinalueesta.

Tiikerin ekologinen lokero vaihtelee vehreistä monsuuni-ilmaston metsistä Siperian asuttamattomille koivuvaltaisille metsämaille asti.  Tiikeri on huippupeto, joka syö pääasiassa kauriita ja villisikoja. Tiikerillä ei siis ole luontaisia uhkia, vaan ihmisen salametsästys on johtanut lajin tilanteen uhanalaiseen asemaan. Tiikerit pesivät luonnossa suojaisessa paikassa. Se synnyttää keskimäärin 2-3 pentua kolmen vuoden välein.

Tiikeri liikkuu iltaisin ja öisin käyttäen ajan saalistukseen. Päiväsaikaan tiikeri lepää ja nukkuu suojaisessa paikassa.

Tiikereitä uhkaa pääasiassa salametsästys. Myös elinalueiden häviäminen ja pirstoutuminen maa- ja metsätalouden tieltä on kissaeläimen uhkana. Elinalueiden häviämisen seurauksena tiikeri joutuu siirtymään ahtaammille ja saalistus mahdollisuuksilta heikommille alueille. Geneettisen vaihtelun taantuminen uhkaa tiikeriä, kun yksilömäärä vähenee (sisäsiittoisuus). Myös luonnon uhkat kuten tulvat ja metsäpalot vaikuttavat tiikeriin.

Tiikeri on erittäin uhanalainen. Sen levinneisyys aluepienentynyt huomattavasti parissa sadassa vuodessa ihmisen asuttaessa alueita ja laajentaessa vaikutusvaltaansa. Nykyisin tiikerit elävät pääasiassa kansallispuistoissa ja muilla suojelualuilla.

Tiikerin elinaluetta suojellaan estämällä ja valvomalla salametsästystä, hoitamalla elinalueita ja luomalla ekologisia käytäviä elinalueiden välille. Myös tiikerikannan kokoa seurataan ja tietojen avulla suunnitellaan suojelutoimia. Suojelujärjestöt myös pyrkivät ehkäisemään yhteenottoja tiikereiden ja ihmisten välille.

Eläintarhoissa lajin geneettistä perimää pyritään monimuotoistamaan ja yksilöitä hoidetaan, ruokitaan ja lääkitään tarpeen vaatiessa.

Tiikerin suojelu on tuottanut jossain määrin tulosta ja kannan pienentyminen on saatu hidastumaan noin vuodesta 1995 lähtien. WWF: tavoitteena on kaksinkertaistaa tiikerikanta 7000 yksilöön vuoteen 2022 mennessä.

Tiikerin tulevaisuus on turvattu jos suojeluyhdistysten kuten WWF toimet tuottavat tulosta ja tiikerikannan määrä saadaan kasvuun.

# data[].attributes.body
Ruusu ja Milja

Susi on kotoisin arktisilta alueilta. Sutta esiintyy Pohjois-Amerikassa, Euraasiassa, Pohjois-Afrikassa ja Australiassa. Susikannat ovat suurimpia Kanadassa ja Venäjällä. Susia esiintyy arolla, tundralla ja metsissä ja jopa kaupungeissa. Suomessa suden elinympäristöä ovat metsät. Susi syö sorkka- ja kavioeläimet esimerkiksi hirvi. Sudet syövät myös pieniä eläimiä, karjaa, haaskoja ja jätteitä. Suomessa susia esiintyy pääosin Länsi-Suomessa. Sutta Suomessa uhkaa ihmisten metsästys. Sudessa loisii ekinokokit, laakamadot,syyhypunkit, sikaripunkit, kirput, puutiaiset, täit ja väiveet. Suden synnytyspesä on usein vaatimaton, josta siirrytään kolme viikkoa poikasten syntymän jälkeen usein veden lähellä sijaitsevaan vaihtopesään. Muutoin suden pesät ovat luolissa, kasvillisuuden suojaamissa onkaloissa tai kuopassa puunjuuriston alla. Susi liikkuu kaikkina vuorokauden aikoina, mutta pääasiassa hämärässä. Koska susi on huippupeto, suden hävitessä yksikään laji ei jää ilman ravintoa. Esimerkiksi hirvikanta kuitenkin kasvaisi, koska sudet eivät söisi niitä. Susi metsästää myös kettua ja rajoittaa tällöin kettukantaa. Ketut syövät monia uhanalaisia lajeja kuten minkki ja supikoira. Suden uhanalaisuus lukitus on Suomessa erittäin uhanalainen (EN, Endangered), mutta maailmalla elinvoimainen (LC, Least Concern). Susikanta vaihtelee vuosittain nousevaan tai laskevaan. Tällä hetkellä susikanta on laskeva. Suomessa oli vuonna 2018 165-190 sutta. Susi on rauhoitettu eläin ja niitä suojellaan Suomessa Ähtärin ja Ranuan eläintarhoissa.

# data[].attributes.body
- Pulsatilla vernalis
- Levinneisyys: Pyreneiden vuoristossa, Alpeilla, Itä-Saksassa, Puolassa, Etelä- ja Keski-Ruotsissa, Keski-Norjassa, Itä-Suomessa ja Venäjän Karjalan kannaksella.
- Esiintyy kuivilla harjumänniköillä, soraisilla kedoilla ja hiekkaisilla kanerva- ja puolukkakankailla

- Kangasvuokko elää kuivilla ja valoisilla kankailla. Tällä alueella on verrattain vähän ravinteita.
Kangasvuokon kukintoa ei käytä ravinnokseen mikään eliölaji. Kangasvuokko on tuulipölytteinen laji, mutta hyönteiset käyttävät kangasvuokon mettä.

- Kangasvuokkoja kerättiin ennen myyntiin suuria määriä. Kasvupaikat ovat vähentyneet soranoton ja tehomaatalouden seurauksena.

- Maailmalla kangasvuokon uhanalaisuus on luokiteltu elinvoimaiseksi ((LC, LeastConcern). Suomessa laji on kuitenkin luokiteltu vaaraantuneeksi (VU, Vulnerable).

- Kangasvuokon elinalueilla on ihmisasutusta ja se on vaikuttanut lajin selviytymismahdollisuuksiin. Kangasvuokon elinmahdollisuuksia on pyritty parantamaan estämällä harjujen ja reunamuodostumien käyttöä soranottopaikkoina.

- a) Suomessa kangasvuokko rauhoitettiin vuonna 1952 ja se oli ensimmäinen kasvi, joka sai luonnonsuojelulainsäädännön turvan. Rauhoitetun kasvin tai sen osan poimiminen, kerääminen, juurineen ottaminen tai hävittäminen on kielletty. Kielto koskee myös kasvin siementen keräämistä. Lajin elinalueita on myös turvattu rajoittamalla tehometsätaloutta, sekä harjujen ja reunamuodostumien käyttämisen soranottopaikkoina.
b) Kangasvuokkoa ei kasvateta kasvitieteellisissä puutarhoissa.

- Lajin rauhoituksesta ja suojelukeinoista huolimatta  laji on harvinaistunut entisestään. Tämä johtuu suojelusta huolimatta tapahtuvasta soranotosta sekä laittomasta poiminnasta. Kangasvuokko on mahdollista säilyttää luonnonvaraisena, jos kiristetään lainsäädäntöä ja valvontaa rauhoitettujen lajien suojelussa.

# data[].attributes.body
-Geochelone nigra

Levinneisyys: Ecuadorin Galapagossaaret

-Laji elää sadekaudella saaren eteläosissa ja kuivakaudella pohjoisosissa.
- Kilpikonnien poikaset ovat ravintoa esim. kissoille, koirille ja rotille, joten niiden yksi ravinnonlähteistä katoaa
-Monien kasvien leviäminen vaikeutuu, sillä kilpikonnat auttavat monia kasveja leviämään

Uhat:
- Koska muut eläimet syövät aluskasvillisuutta, kilpikonnien ravinnonsaanti vähenee eikä kilpikonnille riitä ruokaa
-Ihmiset ovat tappaneet lajia mm. ravinnoksi tai museoihin vietäväksi
-maatalouden kasvun myötä elintila on vähentynyt
-Muut eläimet syövät munia ja poikasia
- Laiton maastavienti

- Laji on erittäin uhanalainen (EN)

-Galapagossaarten poliittinen tilanne on vakaa ja kilpikonnia pyritään suojelemaan mahdollisimman hyvin. Väestömäärä 2017 Galapagossaarilla oli 30 890.
- Kilpikonnia ja niiden munia on laitonta pyydystää. Niiden vienti pois saarilta on pysäytetty.
-Ekosysteemiä ei saa vahingoittaa. Tulokaslajeja on pyritty hävittämään, jotta ne eivät veisi kilpikonnien ravintoa.
-Kilpikonnien munia kerätään talteen ja päästettiin luontoon vasta, kun poikanen on tarpeeksi suuri pärjätäkseen luonnossa. Niiden lisääntyminen varmistettiin.
- Suojelu on tuottanut tuloksia, koska kilpikonnien kanta on kasvanut. Tulevaisuus vaikuttaa paremmalta, koska sen kanta on saatu kasvuun.

# data[].attributes.body
Elää Kiinan keskiosissa

Ekologinen lokero: elää 1 500–3 000 metrin korkeudella olevissa lehti- ja havumetsissä, joissa on tiheä bambua kasvava alikasvos. Käyttävät ravintonaan pääasiassa bambua. Jos laji häviäisi, bambukanta luultavasti lisääntyisi, mistä saattaisi seurata edelleen muita seurauksia.

Lajia uhkaa jatkuva elintilan katoaminen ja hyvin alhainen syntyvyys sekä luonnossa että vangittuna.

Jättiläispanda on vaarantunut eli lajiin kohdistuu suuri uhka hävitä luonnosta keskipitkällä aikavälillä

Levinneisyysalueen tilanne ei ole kovin hyvä salametsästyksen ja elintilan katoamisen takia, mutta Kiinan poliittinen tilnanne on vakaa. Pandat ovat olleet myös osa Kiinan diplomatiaa.

A)

Jättiläispandojen salametsästyksestä ja –kuljetuksesta voidaan langettaa Kiinassa kuolemantuomio, ja metsästystä koitetaan ehkäistä mm. partioiden avulla

Pandoille perustetaan suojelualueita

Pandojen elinalueita yhdistetään “bambukäytävillä”, jota pitkin jättiläispandat pääsevät kulkemaan elinalueelta toiselle

Pandojen kotimetsien laittomia hakkuita koitetaan estää

Kiinan hallitus on toteuttanut kansallisen pandansuojeluohjelman

B)

Kiina sijoittaa 50-60 jättiläispandaa maan ulkopuolisiin eläintarhoihin, jotta laji olisi turvassa

Esimerkiksi Ähtärin eläinpuistoon tuotiin Kiinasta pandapariskunta, jonka toivotaan myös lisääntyvän

Suojelu on tuottanut tulosta, sillä vuonna 2016 jättiläispandan uhanalaisuusluokitus nousi erittäin uhanalaisesta vaarantuneeksi. Suojelu on onnistunut mm. määrätietoisella yhteistyöllä ja onnistuneella markkinoinnilla, sillä kansainvälisen eläinsuojeluliiton WWF:n logo on jättiläispandan kuva. Se herättää ihmisissä sympatiaa ja halun auttaa. Pandojen tulevaisuus näyttää melko hyvältä, sillä muun muassa WWF on aikonut suojella pandaa.

Roope ja Tuomas

# data[].attributes.body
1. Saimaannorppaa tavataan Saimaalla, pääasiassa selkävesien äärellä. Se elää makeassa vedessä ja käy maalla ja jäällä lähinnä vierailemassa. Suomen ainoa kotoperäinen nisäkäs.
2. Se on vesissä saalistava peto ja syö päivässä jopa yli 2kg kalaa. Norppa syö monia eri kalalajeja, joten sille riittää paljon ruokaa. Se saattaa syödä jonkin kalalajin kannan pieneksi, mutta siirtyy sitten seuraavaan lajiin, jolloin sen vaikutus ympäristössä ei ole tuhoisaa. Saimaannorpan olemassaolo vie tilaa myös muilta pedoilta, ja jos sen kanta häviäisi, muiden petojen kannat lisääntyisivät alueella.
3.  Ilmaston lämpenemisen seurauksena lumen ja jään vähentyminen ja vedenpinnan korkeuden vaihtelut vaikeuttavat pesintää. Pyydyskalastus on uhka, koska kuutit sotkeutuvat verkkoihin. Ympäristökemikaalit voivat muodostaa norpille uuden uhkan. Sisäsiittoisuus ja liian pieni populaatio vähentävät saimaannorppakannan monimuotoisuutta. Kesämökkien talvikäyttö ja moottorikelkkailu uhkaa saimaannorpan pesintää, koska askeleet ja tärinä aiheuttavat emolle pakoreaktion, ja voivat johtaa kuutin kuolemaan. Rantarakentaminen vähentää saimaannorppien pesintäpaikkoja.​
4. Saimaannorppa on ERITTÄIN UHANALAINEN, ja siksi sitä pitää suojella aktiivisesti.
5.  Saimaa ulottuu suurelle alueelle. Se sijaitsee Pohjois- ja Etelä-Savon sekä Pohjois- ja Etelä-Karjalan alueilla. Niiden yhteenlaskettu väestömäärä maaliskuussa 2019 oli noin 680 000 ihmistä. Ihminen on saimaannorpan ainoa "vihollinen", ja ihmisten vaikutus onkin suuri Saimaahan juurikin näillä alueilla. Alueella ei ole kriisejä, ja poliittinen tilanne on vakaa. Esimerkiksi lainsäädännöllä on tehty norppia suojelevia päätöksiä. Taloustilanne Itä-Suomessa on heikompi muuhun Suomeen verrattuna, mutta rahoitus saimaannorppien suojeluun saadaan lisäksi esimerkiksi hyväntekeväisyysjärjestöiltä sekä Suomen valtiolta.
6.  A)Norppa ehti kadota Pohjois-Saimaalta ja Puruvedeltä kokonaan, mutta nyt sen kantaa on saatu elvytettyä myös näillä alueilla. Norppia on suojeltu muun muassa vapaaehtoisten ja lakisääteisten kalastusrajoitusten seurauksena. Norppien pesintää on pyritty auttamaan tekemällä niille lumikinoksia, mihin ne voivat pesiä. Ilmastonmuutoksen hillitseminen sekä norpan auttaminen sopeutumaan sen vaikutuksiin on tärkeä osa suojelutyötä. Muita suojelukeinoja on esimerkiksi norppaystävällisten kalapyydysen käyttäminen verkkojen ja katiskojen sijasta, kaavoitus ja rakentaminen, jolla ei ole suurta vaikutusta norppiin, häirinnän välttäminen, suojelututkimuksen edistäminen sekä lajin uhanalaisuuden tietoisuuden levittäminen kansan keskuuteen. Lisäksi alueilla, joilla norpat ovat, putsataan tehokkaasti öljyvahinkoja.​B) Saimaannorppia ei ole eläintarhoissa, mutta esimerkiksi Korkeasaaressa on villieläinsairaala, joka on auttanut myös saimaannorppia, jotka ovat olleet avun tarpeessa esim. haavoituttuaan.​

7.  Saimaannorpan suojelu aloitettiin 1979 WWF:n toimesta, minkä jälkeen Saimaan norppakanta on kasvanut. Tietoa norppien uhanalaisuudesta on saatu levitettyä tehokkaasti, ja monet vapaaehtoiset ovat tehneet lahjoituksia norppien suojelun hyväksi. Norppien suojeluksi on säädetty lakeja, jolloin niiden uhanalaisuus on huomioitu myös päättäjien toimesta. Lajin tulevaisuus riippuu niiden suojelusta. Ilmastonmuutos vähentää norppien määrää, joten sen hillitseminen on yksi tärkeistä asioista, mikäli saimaannorppakanta halutaan elvyttää. Jos suojelutyötä jatketaan tehokkaasti, lajin säilyminen on mahdollista. ​

Martta, Silja ja Daniel

# data[].attributes.headline
Saimaannorppa (Pusa hispida ssp. saimensis

# data[].attributes.subject
Saimaannorppa (Pusa hispida ssp. saimensis

# data[].attributes.body
- On maailman suurin kukka.
- Elää Indonesian sademetsien kenttäkerroksissa, jossa on kosteaa ja lämmintä.
- On löydetty vain Sumatra, Java ja Malaysia saarilta.
- Kukan paha haju houkuttelee kärpäsiä pölyttämään kukkaa.
- Kasvi on loiskasvi ja saa ravintonsa isäntä kasvilta sienirihmaston kaltaisilla juurillaan kiinnittymällä isäntä kasvin juureen.
- Kukalla ei ole lehtiä joilla pystyisi yhteyttää.
- Laji on äärimmäisen uhanalainen. (CR)
Uhat:
- sademetsien avohakkuut ja niille raivatut öljypalmun viljelyalueet
Suojelu:
- sademetsien säästäminen
- WWF ja Indonesian hallitus ovat sitoutuneet sademetsien suojeluun
- suojelu ei ole onnistunut hyvin, sillä sademetsiä kaadetaan salaa
- Jos sademetsien kaataminen saadaan lopetettua tai sitä vähennettäisiin, laji voisi elää vielä tulevaisuudessakin.

# data[].attributes.body
- Ursus maritimus

- Uhkaat:
*jäätiköiden sulaminen ilmastonmuutoksen takia
* Huippupeto -> ravinnon mukana suuri määrä ympäristömyrkkyjä (öljyn ja maakaasun etsintä suuri uhka)
* Alkuperäiskansojen metsästysoikeus (jääkarhu hidas lisääntyjä)

- Ekologinen lokero
* 60% Kanadassa, loput Venäjän pohjoisosissa, Alaskassa, Grönlannissa, Huippuvuorilla
* Syö: hylkeitä, mursuja, sarvivalaita,      maitovalaat, merilintuja, pieniä jyrsijöitä, marjoja, linnun munia, merilevää, jäkälää, meriheinää, raatoja yms.
* Huippupeto (vain pennut uhattuina)
* "Pesii" saadessaan poikasensa lumiluolassa
* Uros aktiivinen koko talven ja naaras hoitaa lapsia lumiluolassa loppusyksystä keskitalveen.
* Muuten päiväsaikaan liikkeessä

- Ympäristöä suojellaan Ilmastonmuutoksen torjuntayrityksillä ja metsästyksen rajoittaminen, sekä lajin suojeluohjelmat (eläinpuistot)

- Lajin hävitessä hyljekannat suurenisivat

- Vaaraantunut laji (VU)

-  Levinneisyysalue pienenee jäätiköiden pienetessä ja ololämpötilojen noustessa (->Harmaakarhun ja Jääkarhun risteytys)