# data[].attributes.body
S.XV-XVI

# data[].attributes.body
Itàlia no era un país, sinó que estava dividit en estats independents. El Renaixement va néixer a la Toscana, més concretament a la ciutat de Florència.

# data[].attributes.body
El Renaixement s’inicia a Florència (Itàlia) a finals del segle XIV més tard es difondrà per tota europa. S'anomena Renaixement, que vol dir tornar a néixer, és una època artística, que dona inici a l'Edat Modena. A l’època Medieval tot girava entorn a Déu, en canvi al renaixement és l'home el que ocupa el centre  de l'univers d'aixó se'n diu humanisme. Simbolitza la reactivació del coneixement i el progrés després de segles de predomini de la mentalitat religiosa, establerta a l'Europa de l'edat mitjana. Aquesta nova etapa va plantejar una nova forma de veure el món i l'ésser humà, l'interès per les arts, les ciències, revisant el teocentrisme medieval i substituint-lo per un cert antropocentrisme.
Situació social: el Renaixement és una etapa de prosperitat econòmica, en la que els centres de riquesa i poder es traslladen dels castells i monestirs a les ciutats i a les corts reials. Una nova classe social apareix amb gran empenta: la burgesia. Artesà i artista són dos mots que tenen la mateixa arrel, els que tenen diners, protegeixen els poetes, pintors, escultors, arquitectes i també els músics. Els músics viatgen d'un país a l'altre i desperten gran expectació. Ara, per tant la composició ja no és anònima com a l'Edat Mitjana.

# data[].attributes.body
És un moviment de renovació cultural que va sorgir a Itàlia, al S.XIV i que va ser expandit per Europa durant els S.XV i XVI.
Segons aquest corrent filosòfic, l'home i tot el que és capaç de fer passa a ser el centre del mon.
Cal destacar la família del Medicci, a Florència, grans protectors de les arts.

# data[].attributes.body
Giorgio Vasari (1511 - 1574), arquitecte i historiador de l'art, utilitzà el terme italià "rinascita", per referir-se a l'art italià del S. XV i remarcar la idea que aquest art suposava un nou naixement del "bon art antic" i un trencament amb la tradició artística medieval. Es va estendre per Europa al S. XVI, i fonamentat en un retorn als criteris estètics de l'antiguitat clàssica grega i romana, on el centre del món era l'home.
Des dels seus inicis, l'arquitectura renaixentista tingué un caràcter profà i, lògicament, sorgí en una ciutat on l'art gòtic no hi havia penetrat: Florència; en canvi, a l'Europa de les grans catedrals, s'implantà amb dificultats. Així, el canvi de mentalitat cultural també es va reflectir en l’art. D’aquesta manera va desenvolupar-se un nou corrent artístic, l’estil renaixentista, on l’individu i la natura van començar a ser tractats com un tot harmònic del qual es pretenia destacar la seva bellesa. Igual que va passar en els corrents de pensament humanistes, l’ésser humà va passar a convertir-se en el centre de l’univers i els artistes van passar a preocupar-se per plasmar a les seves obres un ideal de bellesa.

# data[].attributes.body
En no conèixer la música grega o romana amb tanta precisió com l'arquitectura i l'escultura, la música renaixentista no es produí com una restauració de l'antic. La música d'aquesta època fou una culminació de l'anterior (Ars nova) cercant naturalitat, proporció i harmonia entre text i melodia. Els instruments més utilitzats eren l'orgue, el claviorgue, el clavicordi, el cèmbal, l'arpa, el llaüt, la mandora, la viola de mà, el violí, la trompeta, la corneta, el sacabutx, la flauta de bec, la flauta baixa, el cromorn, la bombarda, la xeremia, el baix, el sac de gemecs i el pandero.

# data[].attributes.body
Al renaixement, els hi
agradava molt la textura del contrapunt. El contrapunt és una tècnica de composició musical en el qual les veus semblen que es persegueixin.
Audicions: contrapunt
eco: canzon a dotze in ehco Giovanni Gabrielli
villanzet contrapunt
cucu, cucu, cucúcu

# data[].attributes.body
És la disciplina musical que regula la combinació de línies musicals simultànies. Com que aquest factor es pot trobar en gairebé tota la música, es pot dir que, en major o menor mesura, gairebé tota la música és contrapuntística. En el renaixement, era una tècnica musical que consistia en sobreposar dues o més melodies de manera que s'uneixin en successives combinacions harmòniques.

# data[].attributes.attachment_link.title
King's Singers - Madrigal History Tour - Contrapunto bestial

# data[].attributes.body
Formats per instruments de so potent i brillant, com els de vent i percussió. S'utilitzaven per tocar a l'aire lliure, a les festes i a les processons.

# data[].attributes.body
Formats per instruments de so suau, com els de corda i els  de  vent de so més delicat. S'utilitzaven en interiors i per tocar música en la intimitat.

# data[].attributes.body
Els compositors més importants van ser: Guillaume Dufay (1390 - 1453), Orlando di Lasso (1532 - 1594, Giovanni Perluigi da Palestrina (1525 - 1594) i Tomás Luis de Victoria (1548 - 1611), tot i que també hi van haver més compositors importants.

# data[].attributes.attachment_link.title
Giovanni Pierluigi da Palestrina - Sicut Cervus

# data[].attributes.body
FET PER:
- Salim Amirni
- Àlex Coromina
- Mikel de los Santos
- Ana Lopez
- Alicia Villena