# data[].attributes.attachment_link.readable_text
När man ser en måne på himlen är det oftast på kvällen och med tilltagande fas: en kommande månskära, första kvarterets halvmåne, eller en bländande fullmåne. De avtagande faserna är svårare att se på natten, eftersom man måste vara uppe så sent. På hösten kan man råka se en fin avtagande halvmåne gå upp sent på kvällen, eller en månskära i öster innan det blivit ljust, men det kräver tur med väder och tid. Det blir enklare när man väl har insett att månen också syns på dagen. Utom de smalaste skärorna är månen ljusare än himmelsbakgrunden, så när man har klart för sig var man ska leta kan man ofta få syn på månen även när solen är uppe.

När man tar bilder är det dock fortfarande en stor fördel att himlen är mörk, så min stora samling månbilder är nästan alla tagna på natten. Och eftersom jag ogärna är uppe på småtimmarna har jag ovanstående slagsida inbyggd. Jag planerade att illustrera detta avsnitt med 30 månbilder, motsvarande ungefär en per dag under en synodisk månad. Jag sorterade alltså mina bilder efter fas, i 30 lika intervall för vinkeln mellan sol och måne. Sedan letade jag efter någon bra bild i varje intervall, men för vissa av de avtagande faserna fanns inte en enda! Bilderna är tagna med olika instrument och under olika förutsättningar, så kvaliteten växlar också drastiskt. Här följer listan dag för dag:

Dag 0: Exakt nymåne plus minus 6 grader. Månen helt osynlig .

Dag 1: Månen 6-18 grader öster om solen på himlen. Svårt att se en så smal skära, inga bilder...

Dag 2: Månen 18-30 grader öster om solen på himlen. Fin skära plus jordsken, 10/3 2016.

Dag 3: Månen 30-42 grader öster om solen på himlen. Antingen skära med detaljer (27/4 2009) eller skiva med jordsken (27/12 2011)

Dag 4: Månen 42-54 grader öster om solen. Med eller utan jordsken beroende på exponering, 29/4 2017.

Dag 5: Månen 54-66 grader öster om solen. För att se jordskenet får man överexponera skäran drastiskt, båda bilderna från 11/4 2016.

Dag 6: Månen 66-78 grader öster om solen. Jordskensbilder är inte längre intressanta. Däremot kan man med teleskop (SW200) se många detaljer på skivan, 15/1 2016.

Dag 7: Månen 78-90 grader öster om solen. Nästan halvmåne, många kratrar vid terminatorn, 2/5 2017.

Dag 8: Månen 90-102 grader öster om solen. Över halv, 17/1 2016.

Dag 9: Månen 102-114 grader öster om solen, 27/4 2015.

Dag 10: Månen 114-126 grader öster om solen. Copernicus framme, 27/5 2015.

Dag 11: Månen 126-138 grader öster om solen. Regnbågsviken i sol, 17/4 2016.

Dag 12: Månen 138-150 grader öster om solen. Aristarchus framme, 25/9 2015.

Dag 13: Månen 150-162 grader öster om solen. Börjar närma sig fullmåne, 1/10 2009

Dag 14: Månen 162-174 grader öster om solen. Lite skuggor på vänstra randen, 9/4 2017.

Dag 15: Fullmåne plus minus 6 grader. Inga skuggor, 17/11 2013.

Dag 16: Månen 162-174 grader väster om solen. Skuggor längs högra randen, 14/12 2016.

Dag 17: Månen 150-162 grader väster om solen. Inte en enda av mina bilder faller i detta intervall!

Dag 18: 138-150 grader väster om solen. Bara en dålig bild med teleobjektiv, från 17/10 2008.

Dag 19: Månen 126-138 grader väster om solen. Teleskopbild igen, 16/9 2011.

Dag 20: Månen 114-126 grader väster om solen. Egentligen ingen bild här heller, men tar en vid knappt 114 grader från 23/7 2008

Dag 21: Månen 102-114 grader väster om solen. Närmar sig avtagande halvmåne, 10/9 2009

Dag 22: månen 90-102 grader väster om solen. Här hittade jag en riktigt gammal (dia-)bild, från 12/8 1971, som visar precis rätt fas, lite över halv

Dag 23: Månen 78-90 grader väster om solen. Knapp halvmåne, 20/11 2008

Dag 24: Månen 66-78 grader väster om solen. Nästa kväll sedan bilden ovan, 21/11 2008

Dag 25: Månen 54-66 grader väster om solen. Inte heller i detta intervall finns några bilder.

Dag 26: Månen 42-54 grader väster om solen. Med och utan jordsken, 25/10 2008

Dag 27: Månen 30-42 grader väster om solen. Bilder som nästan hör till dag 26, från 15/10 2009

Dag 28: Månen 18-30 grader från solen. Gamla diabilder från 5/12 1980. En massa skräp på glaset, men egentligen bra bild av en så smal skära

här med kortare brännvidd och längre exponeringstid

Dag 29: Månen 6-18 grader väster om solen, inga bilder.

Det man inser av en sådan här konkret serie månbilder är hur mycket ett dygn betyder. Det är bara kring fullmåne som månen ser 'nästan full' ut under flera dagar, annars är ändringarna drastiska. Varje dygn blir det en helt ny uppsättning kratrar som blir de mest intressanta nära terminatorn, och man kan märka små skillnader på någon timme.

# data[].attributes.attachment_link.description
När man ser en måne på himlen är det oftast på kvällen och med tilltagande fas: en kommande månskära, första kvarterets halvmåne, eller en bländande fullmåne. De avtagande faserna är svårare att se på natten, eftersom man måste vara uppe så sent. På hösten kan man råka se en fin avtagande halvmåne gå upp sent...

# data[].attributes.attachment_link.description
En liten film som förklarar månens olika faser

# data[].attributes.attachment_link.description
Det häftigaste om rymden. Artiklar och topplistor med bilder, filmer och fakta.

# data[].attributes.headline
Solen, månen och den röda planeten (film)

# data[].attributes.subject
Solen, månen och den röda planeten (film)

# data[].attributes.attachment_link.description
Utan den ständigt glödande solen skulle det inte finnas liv på jorden. Nasas satelliter har tagit fantastiska bilder på denna jättestjärna. Syntolkning: Sara Bäckmo.

# data[].attributes.attachment_link.description
Ki, Ti och Pi är ute ur vårt solsystem nu. De är på väg hem och ska bara sätta om kursen vid Alfa Centauri-systemet, ett stjärnsystem nära vår sol. Snart kommer de att vara hemma hos mamma som väntar. Men vad är det som händer? Något kommer farande genom rymden!

# data[].attributes.attachment_link.description
ESO är en mellanstatliga vetenskaps- och teknikorganisation inom astronomin. Den genomför ett ambitiöst program inriktat mot konstruktion, byggnad och drift av kraftfulla markbundna observationsanläggningar för astronomi för att göra viktiga vetenskapliga upptäckter möjliga.

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Det finns en sol och 8 planeter i vårt solsystem. Planeterna snurrar runt solen i banor. Planeterna ligger i den här ordningen: Merkurius, Venus, Jorden, Mars, Jupiter, Saturnus, Uranus, Neptunus.

Tidigare fanns en planet till. Den hette Pluto. Nu kallas den dvärgplanet.

Det är solens dragningskraft som håller fast planeterna i deras banor. De fyra första planeterna har hårda ytor. De består mest av sten. Jupiter, Saturnus, Uranus och Neptunus består av gas. De är mycket större än de andra planeterna. De kallas ofta för "gasjättar".

Solen är egentligen en stjärna. Stjärnorna är enorma brinnande gasklot. Det låter kanske konstigt. Vi ser ju bara solen på dagen. Men det är på dagen som vår sida av jorden, där vi bor, är vänd mot solen.

Den planet som ligger närmast solen heter Merkurius. Merkurius är en av de kallaste planeterna trots att den ligger närmast solen.

Planet nummer två från solen är Venus. Venus kallas ibland för aftonstjärnan. På kvällen ser den ut som en stjärna för att den lyser så starkt.

Den tredje planeten från solen är en planet som alla har varit på. Jorden. Ytan består mest av vatten. Jorden heter också Tellus.

Planet nummer fyra från solen är Mars. Mars är den planet man tror blir den första som får besök av astronauter från jorden.

Den femte planeten från solen är Jupiter. Jupiter är solsystemets största planet. Den är lika stor som om man skulle sätta ihop 1300 jordklot.

Nästa planet från solen är Saturnus. Saturnus är också en jätteplanet. Den är mest känd för att ha ringar runt sig.

Den näst sista planeten heter Uranus. Uranus har också ringar runt sig. Det som skiljer Uranus från Saturnus är att ringarna och planeten ligger på sidan. Det ser ut som om planeten är felvänd.

Den sista planeten är Neptunus. Det stormar mycket på Neptunus. Det har man sett när man tagit bilder på planeten.

Gravitation
En av de viktigaste naturkrafterna i universum är gravitationen. Det kallas även dragningskraft eller tyngdkraft. Det är den som gör att vi inte ramlar av jordens yta.
Allting dras mot jordens mitt; du själv, hus, bilar, träd och marken du står på.

Samma kraft håller kvar månarna runt planeterna. Kraften gör även att planeterna håller sina banor runt solen. Det är gravitationen som gör att planeterna blir runda.

Man vet inte riktigt hur gravitationen uppstår. Men olika föremål dras till varandra i rymden. Föremål klumpar ihop sig och blir planeter och månar. Ju större föremål desto större gravitation.

Eftersom månen är mindre än jorden är gravitationen mindre. Det är därför allting väger mindre på månen. Solens dragningskraft är så stor att den kan hålla åtta planeter på plats i sina banor.

Här kan du räkna ut hur mycket du väger på andra himlakroppar:
www.ungafakta.se/stjarnorplaneter/?sida=/stjarnorplaneter/himlakroppar/vikt.asp

Astronauter
Hur är livet som astronaut?
För att kunna bli astronaut måste man ha nästan perfekt hälsa. Det är vid uppskjutningen och återfärden som kroppen får störst påfrestning. Då är farten hög. Träningen på jorden gör man i stolar som slungas runt i våldsam fart.

Det är viktigt att astronauterna bygger upp sina muskler. De tränar hårt och lär sig vara noga med vad de äter. Det är för att vänja sig vi livet i rymden.

Hur funkar det i rymden?
Väl uppe i rymden är allting tyngdlöst. När Jordens dragningskraft inte längre påverkar ett föremål, svävar det bara omkring i luften, ungefär som i vatten. Detsamma gäller förstås också för astronauterna.

De enklaste vardagssysslor blir svåra i rymden. Alla vätskor flyter omkring som bubblor i luften. Man har dem i stängda behållare. De flesta astronauter väljer att dricka genom sugrör.

Hur gör man om man måste gå på toa? Man kissar genom en slang. För att bajsa får man trycka in rumpan i en hållare av gummi. Duschen är inne i ett plastfodral. Man sover stående mot väggen i sovsäckar.

Sveriges första astronaut
Christer Fuglesang är Sveriges förste astronaut. Den 10 december 2006 blev han den förste svensken i rymden. Rymdfärjan hette Discovery och lyfte från Cape Canaveral i Florida. Färjan dockade med rymdstationen ISS. Uppdraget var att bygga vidare på rymdstationen. Fuglesang gjorde tre rymdpromenader. 22 december landade Discovery igen i Florida.

Vill du läsa mer om rymden? Klicka här!

# data[].attributes.attachment_link.title
Stjärnor och planeter (LättLäst) - Unga Fakta

# data[].attributes.attachment_link.title
Astronomi: Solsystemet: Spela gratis • Fysik - Elevspel

# data[].attributes.attachment_link.description
Spela och träna Rymden, Jorden och Månen i Fysik gratis. Lär dig på 4 nivåer. Jakten på kunskap om planeter, stjärnor och andra objekt i rymden.

# data[].attributes.attachment_link.title
Rymden - himlakroppar: Spela gratis • Fysik - Elevspel

# data[].attributes.attachment_link.description
Spela och träna Himlakroppar, Astronomi och Rymden i Fysik gratis. Lär dig på 4 nivåer. Frågor om olika himlakroppar och annat som hör till rymden.

# data[].attributes.attachment_link.title
Solsystemet, astronomi, planet, asteroid, rymden, teleskop, kikare, meteorit

# data[].attributes.attachment_link.description
Vad r det egentligen vi ser nr vi tittar upp p stjrnhimlen? Ls om stjrnor och planeter, rymdfrder och stjrnbilder.