# data[].attributes.headline
Organització política de les primeres civilitzacions històriques

# data[].attributes.subject
Organització política de les primeres civilitzacions històriques

# data[].attributes.headline
Estructura social i econòmica de les primeres civilitzacions històriques

# data[].attributes.subject
Estructura social i econòmica de les primeres civilitzacions històriques

# data[].attributes.body
És una de les tombes del cementiri oriental ubicat en el conjunt de les piràmides de Giza.

# data[].attributes.body
L'esfinx és una figura de la mitologia grega i egípcia. Era un monstre amb cos de lleó i rostre humà.

# data[].attributes.body
Rei:
Tenia la màxima autoritat política i religiosa. Eren els representants dels déus.
Noblesa:
Eren de la família real, governadors locals i sacerdots.

Grups no privilegiats:

Altres funcionaris:
Eren guerrers o mestres.
Persones lliures:
Eren camperols, artesanans, comerciants i pastors.

Esclaus:
Alguns pertanyien a l'estat i se'ls reconeixia alguns drets.

# data[].attributes.body
Ciutat-Estat: A Sumer, vers el IV mil·lenni a.C., van sorgir les primeres ciutats Estat (Ur, Uruk, Lagaix i Eridu) la prosperitat agrícola i ramadera de les quals va permetre que una part de la població es dedicara a d’altres tasques, donant lloc al naixement dels comerciants i els artesans, mentre els sacerdots controlaven les collites i el comerç, imposaven els tributs i garantien l’ordre.

Primers sistemes polítics que van aparèixer a l'Orient Mitjà: Històricament, els països àrabs van ser els primers, juntament amb els de l’Àsia Oriental, en iniciar el moviment descolonitzador durant la Primera Guerra Mundial. Des d’aquest moment, la regió de l’Orient Mitjà ha estat sempre present en un primer pla de l’escena internacional, coexistint interessos regionals i internacionals de diferent tipus (polítics, econòmics, militars, etc.) en l’eix del conflicte.

# data[].attributes.headline
Com entenien la vida després de la mort?

# data[].attributes.subject
Com entenien la vida després de la mort?

# data[].attributes.body
Quant és morien feien quatre passos que són els següents a dintre de la imatge:

# data[].attributes.body
La piràmide social d'Egipte està classificada per 7 apartats que són:

# data[].attributes.body
És un temple de l'època ptolemaica dedicat a la dea Hathor, construït a la ciutat de Denderah.

# data[].attributes.body
Faraó:
Concentrava en les seves mans tot el poder. Els egipcis el consideraven un déu i no podien mirar-lo ni tocar el seu cos.
Nobles:
Posseïen part de les terres i ocupaven el càrrecs més importants, com els de visir o primer ministre.
Sacerdots:
Estaven encarregats de complir els rituals religiosos en representació del faraó, que era l'únic autoritzat per rendir culte als déus, però no podia estar en totes parts a la vegada.
Mestre:
Funcionaris que sabien llegir, escriure i comptar i que, per això, administraven els dominis del faraó.
Funcionaris reals:
En la seva major part, eren escriguis, però també havien altres com el coper reial, el forner, els dibuixants, músics, diferents magistrats, arquitectes i recaptadors d'imposts, a més d'altres llocs inferiors. Estaven destinats a garantir la comoditat  del faraó.
Grups no privilegiats:

Soldats professionals:
El treball de soldat no era molt popular en el Antic Egipte. Però per defensar les collites del delta, de les invasions, van tindre que crear molt aviat un exercit, que es va convertir en permanent. Si els oficials eren allistats entre la classe mitjana, els soldats d'infanteria procedien de les classes més desfavorides, perquè ser soldat del Faraó els resultava avantatjós. Aquest exercit tenia entre les seves funcions la protecció de les fronteres i del comerç marítim, però també la realització de tot tipus de treballs públics, com fer de guàrdies reals.
Artesans:
Els artesans egipcis treballaven col·lectivament en tallers, connectats als temples o als palaus, o en les comunicats locals. Fins i tot, a vegades vivien juntament amb viles especialment construïdes per treballar en grans projectes, com la construcció d'una tomba o palau. S'encarregaven, principal ment  dels treballs de fusteria, terrisseria i escultures.
Comerciants:
Es desplaçaven dins d'Egipte en vaixell o en caravanes. Venien una gran quantitat de productes, teles com encens, resines, maragdes,
eben i marfil, els que portaven des de llocs molt apartats.
Camperols:
Cultivaven les terres del faraó i dels temples, als que havien d'entregar part de la collita.

Esclaus:
Pertanyien en la seva major part del faraó, que els utilitzava que els utilitzava en la construcció dels grans monuments, en el treball de les mines i en l'exèrcit.

# data[].attributes.body
Tenia el poder absolut. Era l'amo de totes les terres, el símbol d'unitat del país i un déu per als seus súbdits. La seva autoritat era incontestable. El seu poder es basava en el control i la direcció de les obres de canalització i irrigació de les terres d'Egipte i en el monopoli del comerç exterior. L'altre gran pilar del faraó era l'exèrcit, del qual era el cap suprem. Els soldats protegien el territori egipci contra els enemics exteriors i preservaven el poder del faraó de les revoltes internes.
Rei de Mesopotàmia
També tenia la autoritat màxima. El seu poder era absolut, hereditari i de caràcter diví, però no era considerat un déu com entre els egipcis, sinó un intermediari entre els déus i els seus súbdits. Per tant, era el primer sacerdot i qui administrava el Estat i dirigia el exercit. El rei mesopotàmic era militar o sigui que ell lluitava en les guerres al contrari que el rei egipci.

# data[].attributes.body
La piràmide social de mesopotàmia està classificada per 5 apartats que són:

# data[].attributes.body
Les Piràmides de Gizeh a Egipte es troben entre les més famoses i més antigues construccions monumentals de la humanitat. Estan situades a la riba occidental de la vall del Nil, uns vuit quilòmetres al sud-oest de la ciutat de Gizeh.

# data[].attributes.body
Van impulsar aquest procés els faraons Ramsés II i III. Cronologia: L'historia d'Egipte es divideix en períodes diferents, però en aquest cas es el Segon Període Intermedi. A sobre la imatge hi ha un quadradet amb un mapa d'Àfrica hi el tros que es de color lila és el territori que va ser governat pels egipcis.

# data[].attributes.body
La momificació és un procés que conserva un cadàver de la putrefacció de les parts toves.

# data[].attributes.body
esignava una pedra calcària que es feia servir en les sepultures antigues i que, segons es creia en aquell temps, accelerava la desaparició de la carn.

# data[].attributes.body
ren els recipients on els embalsamadors dipositaven les vísceres del difunt (l'estómac, el fetge, els intestins, i els pulmons)

# data[].attributes.headline
Què significa "Ka" per l'espiritualitat egípcia 

# data[].attributes.subject
Què significa "Ka" per l'espiritualitat egípcia 

# data[].attributes.body
Per l'espiritualitat egípcia Ka significa força vital.

# data[].attributes.body
El judici d'Osiris es el que jutge si vas al parads o tens un càstig.

# data[].attributes.body
Hammu

# data[].attributes.body
La religió a Mesopotàmia antiga era politeista, ja que rendien culte a una gran varietat de déus.
Els déus de Mesopotàmia tenien una aparença antropomòrfica i un comportament similar al dels humans: menjaven, es casaven, es barallaven, tenien descendència...
La diferència fonamental entre déus i homes era la immortalitat dels primers. Encara podien concedir-a qui ells volguessin.

# data[].attributes.headline
Qui són els zigurats de la religió de Mesopotamia:

# data[].attributes.subject
Qui són els zigurats de la religió de Mesopotamia:

# data[].attributes.body
Per a ells eren una escala que els permetia comunicar-se amb el món celestial dels dioses. No molt diferents dels gratacels moderns o de les catedrals medievals, els ziggurats de l'antiga Mesopotàmia dominaven la silueta de les grans ciutats.

# data[].attributes.body
La porta que podem trobar a la imatge es tracta de la Porta d’Ishtar. Va ser originalment una de les 8 portes monumentals de la muralla interior de Babilonia a través de la qual s’accedia al temple de Marduk, on es celebraven festes de cap d’any. Va ser construïda l’any 575 a.C. per Nabucodonosor II al costat nord de la ciutat i les seves restes van ser descobertes per les campanyes arqueològiques alemanyes dels anys 1902 al 1914.