# data[].attributes.body
han er en baby, og derfoklæder de ham ud i babytøj. De vil ikke miste deres ven fra deres engang så tætte fællesskab. Først da Allan bliver grov og begynder at sige dårlige ting om Eva opfatter Simon at han ikke længere er et barn, og han bliver nød til at forsvare sin ære, såvel som Evas. Han rejser sig op og siger noget igen til Allan. Allan er stadig på "barnestadiet" og forstår ikke at han har forulempet Simon og hans kommende brud. Det ender ud i slåskamp fordi Simon er den eneste voksne i en forsamling af børn. Han kan endnu ikke forstå at han som voksen ikke kan vinde over sine kammerater, både fordi de er bitre over at have mistet deres bedste ven til en pige, men også fordi de kender hinanden så godt. Simon er den modne, så han vil ikke være i stand til at gøre dem rigtigt fortræd. Observatøren afslutter med nogle tanker om universets fundamentale magter. Han snakker om Gud, som samler atomerne, og atombomben som splitter dem og i den forbindelse associerer han til kærligheden, som både samler atomer, men også spalter nogle. Simon og Eva er to atomer som er blevet bundet sammen af kærligheden til hinanden, mens Simon er blevet spaltet fra sine venner på grund af selv samme. Fortælleren må dog have en speciel funktion i dette her spil. Måske er Eva observatørens link til Simon og vennerne. Observatøren elsker Eva og har "manipuleret" drengene til at skade Simon. På den måde spaltes Eva og Simon fra hinanden og vores fortæller kan håbe på at blive bundet sammen med Eva.
star_border
BEDØM
Dit avatar
Tilføj kommentar
Fortolkning Simon overgår
Anonyms avatar
Anonym

# data[].attributes.body
Fortolkning Simon overgår
Anonyms avatar
Anonym
9 måneder
Fortolkning Simon overgår en forvandling fra barn til voksen i novellen, og for at klarlægge det har Jan Sonnergaard brugt nogle symboler. Drengene synes stadig han er en baby, og derfoklæder de ham ud i babytøj. De vil ikke miste deres ven fra deres engang så tætte fællesskab. Først da Allan bliver grov og begynder at sige dårlige ting om Eva opfatter Simon at han ikke længere er et barn, og han bliver nød til at forsvare sin ære, såvel som Evas. Han rejser sig op og siger noget igen til Allan. Allan er stadig på "barnestadiet" og forstår ikke at han har forulempet Simon og hans kommende brud. Det ender ud i slåskamp fordi Simon er den eneste voksne i en forsamling af børn. Han kan endnu ikke forstå at han som voksen ikke kan vinde over sine kammerater, både fordi de er bitre over at have mistet deres bedste ven til en pige, men også fordi de kender hinanden så godt. Simon er den modne, så han vil ikke være i stand til at gøre dem rigtigt fortræd. Observatøren afslutter med nogle tanker om universets fundamentale magter. Han snakker om Gud, som samler atomerne, og atombomben som splitter dem og i den forbindelse associerer han til kærligheden, som både samler atomer, men også spalter nogle. Simon og Eva er to atomer som er blevet bundet sammen af kærligheden til hinanden, mens Simon er blevet spaltet fra sine venner på grund af selv samme. Fortælleren må dog have en speciel funktion i dette her spil. Måske er Eva observatørens link til Simon og vennerne. Observatøren elsker Eva og har "manipuleret" drengene til at skade Simon. På den måde spaltes Eva og Simon fra hinanden og vores fortæller kan håbe på at blive bundet sammen med Eva.
star_border
BEDØM
Dit avatar
Tilføj kommentar
Fortolkning Simon overgår

# data[].attributes.body
Fortolkning Simon overgår en forvandling fra barn til voksen i novellen, og for at klarlægge det har Jan Sonnergaard brugt nogle symboler. Drengene synes stadig han er en baby, og derfoklæder de ham ud i babytøj. De vil ikke miste deres ven fra deres engang så tætte fællesskab. Først da Allan bliver grov og begynder at sige dårlige ting om Eva opfatter Simon at han ikke længere er et barn, og han bliver nød til at forsvare sin ære, såvel som Evas. Han rejser sig op og siger noget igen til Allan. Allan er stadig på "barnestadiet" og forstår ikke at han har forulempet Simon og hans kommende brud. Det ender ud i slåskamp fordi Simon er den eneste voksne i en forsamling af børn. Han kan endnu ikke forstå at han som voksen ikke kan vinde over sine kammerater, både fordi de er bitre over at have mistet deres bedste ven til en pige, men også fordi de kender hinanden så godt. Simon er den modne, så han vil ikke være i stand til at gøre dem rigtigt fortræd. Observatøren afslutter med nogle tanker om universets fundamentale magter. Han snakker om Gud, som samler atomerne, og atombomben som splitter dem og i den forbindelse associerer han til kærligheden, som både samler atomer, men også spalter nogle. Simon og Eva er to atomer som er blevet bundet sammen af kærligheden til hinanden, mens Simon er blevet spaltet fra sine venner på grund af selv samme. Fortælleren må dog have en speciel funktion i dette her spil. Måske er Eva observatørens link til Simon og vennerne. Observatøren elsker Eva og har "manipuleret" drengene til at skade Simon. På den måde spaltes Eva og Simon fra hinanden og vores fortæller kan håbe på at blive bundet sammen med Eva.

# data[].attributes.body
Fortolkning Simon overgår en forvandling fra barn til voksen i novellen, og for at klarlægge det har Jan Sonnergaard brugt nogle symboler. Drengene synes stadig han er en baby, og derfoklæder de ham ud i babytøj. De vil ikke miste deres ven fra deres engang så tætte fællesskab. Først da Allan bliver grov og begynder at sige dårlige ting om Eva opfatter Simon at han ikke længere er et barn, og han bliver nød til at forsvare sin ære, såvel som Evas. Han rejser sig op og siger noget igen til Allan. Allan er stadig på "barnestadiet" og forstår ikke at han har forulempet Simon og hans kommende brud. Det ender ud i slåskamp fordi Simon er de

# data[].attributes.body
Drengene synes stadig han er en baby, og derfoklæder de ham ud i babytøj. De vil ikke miste deres ven fra deres engang så tætte fællesskab. Først da Allan bliver grov og begynder at sige dårlige ting om Eva opfatter Simon at han ikke længere er et barn, og han bliver nød til at forsvare sin ære, såvel som Evas. Han rejser sig op og siger noget igen til Allan. Allan er stadig på "barnestadiet" og forstår ikke at han har forulempet Simon og hans kommende brud. Det ender ud i slåskamp fordi Simon er den eneste voksne i en forsamling af børn. Han kan endnu ikke forstå at han som voksen ikke kan vinde over sine kammerater, både fordi de er bitre over at have mistet deres bedste ven til en pige, men også fordi de kender hinanden så godt. Simon er den modne, så han vil ikke være i stand til at gøre dem rigtigt fortræd. 

# data[].attributes.body
Fortolkning Simon overgår en forvandling fra barn til voksen i novellen, og for at klarlægge det har Jan Sonnergaard brugt nogle symboler. Drengene synes stadig han er en baby, og derfoklæder de ham ud i babytøj. De vil ikke miste deres ven fra deres engang så tætte fællesskab. Først da Allan bliver grov og begynder at sige dårlige ting om Eva opfatter Simon at han ikke længere er et barn, og han bliver nød til at forsvare sin ære, såvel som Evas. Han rejser sig op og siger noget igen til Allan. Allan er stadig på "barnestadiet" og forstår ikke at han har forulempet Simon og hans kommende brud. Det ender ud i slåskamp fordi Simon er den eneste voksne i en forsamling af børn. Han kan endnu ikke forstå at han som voksen ikke kan vinde over sine kammerater, både fordi de er bitre over at have mistet deres bedste ven til en pige, men også fordi de kender hinanden så godt. Simon er den modne, så han vil ikke være i stand til at gøre dem rigtigt fortræd. Observatøren afslutter med nogle tanker om universets fundamentale magter. Han snakker om Gud, som samler atomerne, og atombomben som splitter dem og i den forbindelse associerer han til kærligheden, som både samler atomer, men også spalter nogle. Simon og Eva er to atomer som er blevet bundet sammen af kærligheden til hinanden, mens Simon er blevet spaltet fra sine venner på grund af selv samme. Fortælleren må dog have en speciel funktion i dette her spil. Måske er Eva observatørens link til Simon og vennerne. Observatøren elsker Eva og har "manipuleret" drengene til at skade Simon. På den måde spaltes Eva og Simon fra hinanden og vores fortæller kan håbe på at blive bundet sammen med Eva.

# data[].attributes.body
Fortolkning Simon overgår en forvandling fra barn til voksen i novellen, og for at klarlægge det har Jan Sonnergaard brugt nogle symboler. Drengene synes stadig han er en baby, og derfoklæder de ham ud i babytøj. De vil ikke miste deres ven fra deres engang så tætte fællesskab. Først da Allan bliver grov og begynder at sige dårlige ting om Eva opfatter Simon at han ikke længere er et barn, og han bliver nød til at forsvare sin ære, såvel som Evas. Han rejser sig op og siger noget igen til Allan. Allan er stadig på "barnestadiet" og forstår ikke at han har forulempet Simon og hans kommende brud. Det ender ud i slåskamp fordi Simon er den eneste voksne i en forsamling af børn. Han kan endnu ikke forstå at han som voksen ikke kan vinde over sine kammerater, både fordi de er bitre over at have mistet deres bedste ven til en pige, men også fordi de kender hinanden så godt. Simon er den modne, så han vil ikke være i stand til at gøre dem rigtigt fortræd. Observatøren afslutter med nogle tanker om universets fundamentale magter. Han snakker om Gud, som samler atomerne, og atombomben som splitter dem og i den forbindelse associerer han til kærligheden, som både samler atomer, men også spalter nogle. Simon og Eva er to atomer som er blevet bundet sammen af kærligheden til hinanden, mens Simon er blevet spaltet fra sine venner på grund af selv samme. Fortælleren må dog have en speciel funktion i dette her spil. Måske er Eva observatørens link til Simon og vennerne. Observatøren elsker Eva og har "manipuleret" drengene til at skade Simon. På den måde spaltes Eva og Simon fra hinanden og vores fortæller kan håbe på at blive bundet sammen med Eva.

# data[].attributes.body
’Men det tog sig så pænt ud og jeg elskede tanken om at ligne en bonvivant.’’ 

# data[].attributes.body
Vi bliver præsenteret for det forlovede par af vores fortæller. Vi finder ud af at der skal afholdes en polterabend for både manden og kvinden. Vi ser at kvindes polterabend er ble

# data[].attributes.body
De vil ikke miste deres ven fra deres engang så tætte fællesska

# data[].attributes.body
Fortælleteknik: Vi har med en åbenlys jegfortæller at gøre, som bidrager med fortællerkommentarer og subjektive vurderinger. Disse kommentarer har en stor virkning for læserens forståelse af historien.Fortælleren er åbenlys jeg-fortæller:Fortælleren bruger o

# data[].attributes.headline
Fortolkning Simon overgår en forvandling fra barn til voksen i novellen, og for at klarlægge det har Jan Sonnergaard brugt nogle symboler. Drengene synes stadig han er en baby, og derfoklæder de ham ud i babytøj. De vil ikke miste deres ven fra deres engang så tætte fællesskab. Først da Allan bliver grov og begynder at sige dårlige ting om Eva opfatter Simon at han ikke længere er et barn, og han bliver nød til at forsvare sin ære, såvel som Evas. Han rejser sig op og siger noget igen til Allan. Allan er stadig på "barnestadiet" og forstår ikke at han har forulempet Simon og hans kommende brud. Det ender ud i slåskamp fordi Simon er den eneste voksne i en forsamling af børn. Han kan endnu ikke forstå at han som voksen ikke kan vinde over sine kammerater, både fordi de er bitre over at have mistet deres bedste ven til en pige, men også fordi de kender hinanden så godt. Simon er den modne, så han vil ikke være i stand til at gøre dem rigtigt fortræd. Observatøren afslutter med nogle tanker om universets fundamentale magter. Han snakker om Gud, som samler atomerne, og atombomben som splitter dem og i den forbindelse associerer han til kærligheden, som både samler atomer, men også spalter nogle. Simon og Eva er to atomer som er blevet bundet sammen af kærligheden til hinanden, mens Simon er blevet spaltet fra sine venner på grund af selv samme. Fortælleren må dog have en speciel funktion i dette her spil. Måske er Eva observatørens link til Simon og vennerne. Observatøren elsker Eva og har "manipuleret" drengene til at skade Simon. På den måde spaltes Eva og Simon fra hinanden og vores fortæller kan håbe på at blive bundet sammen med Eva.

# data[].attributes.subject
Fortolkning Simon overgår en forvandling fra barn til voksen i novellen, og for at klarlægge det har Jan Sonnergaard brugt nogle symboler. Drengene synes stadig han er en baby, og derfoklæder de ham ud i babytøj. De vil ikke miste deres ven fra deres engang så tætte fællesskab. Først da Allan bliver grov og begynder at sige dårlige ting om Eva opfatter Simon at han ikke længere er et barn, og han bliver nød til at forsvare sin ære, såvel som Evas. Han rejser sig op og siger noget igen til Allan. Allan er stadig på "barnestadiet" og forstår ikke at han har forulempet Simon og hans kommende brud. Det ender ud i slåskamp fordi Simon er den eneste voksne i en forsamling af børn. Han kan endnu ikke forstå at han som voksen ikke kan vinde over sine kammerater, både fordi de er bitre over at have mistet deres bedste ven til en pige, men også fordi de kender hinanden så godt. Simon er den modne, så han vil ikke være i stand til at gøre dem rigtigt fortræd. Observatøren afslutter med nogle tanker om universets fundamentale magter. Han snakker om Gud, som samler atomerne, og atombomben som splitter dem og i den forbindelse associerer han til kærligheden, som både samler atomer, men også spalter nogle. Simon og Eva er to atomer som er blevet bundet sammen af kærligheden til hinanden, mens Simon er blevet spaltet fra sine venner på grund af selv samme. Fortælleren må dog have en speciel funktion i dette her spil. Måske er Eva observatørens link til Simon og vennerne. Observatøren elsker Eva og har "manipuleret" drengene til at skade Simon. På den måde spaltes Eva og Simon fra hinanden og vores fortæller kan håbe på at blive bundet sammen med Eva.

# data[].attributes.body
Victoria, Theis, Jakob og Angus

# data[].attributes.headline
Fortolkning Simon overgår en forvandling fra barn til voksen i novellen, og for at klarlægge det har Jan Sonnergaard brugt nogle symboler. Drengene synes stadig han er en baby, og derfor klæder de ham ud i babytøj. De vil ikke miste deres ven fra deres engang så tætte fællesskab. Først da Allan bliver grov og begynder at sige dårlige ting om Eva opfatter Simon at han ikke længere er et barn, og han bliver nød til at forsvare sin ære, såvel som Evas. Han rejser sig op og siger noget igen til Allan. Allan er stadig på "barnestadiet" og forstår ikke at han har forulempet Simon og hans kommende brud. Det ender ud i slåskamp fordi Simon er den eneste voksne i en forsamling af børn. Han kan endnu ikke forstå at han som voksen ikke kan vinde over sine kammerater, både fordi de er bitre over at have mistet deres bedste ven til en pige, men også fordi de kender hinanden så godt. Simon er den modne, så han vil ikke være i stand til at gøre dem rigtigt fortræd. Observatøren afslutter med nogle tanker om universets fundamentale magter. Han snakker om Gud, som samler atomerne, og atombomben som splitter dem og i den forbindelse associerer han til kærligheden, som både samler atomer, men også spalter nogle. Simon og Eva er to atomer som er blevet bundet sammen af kærligheden til hinanden, mens Simon er blevet spaltet fra sine venner på grund af selv samme. Fortælleren må dog have en speciel funktion i dette her spil. Måske er Eva observatørens link til Simon og vennerne. Observatøren elsker Eva og har "manipuleret" drengene til at skade Simon. På den måde spaltes Eva og Simon fra hinanden og vores fortæller kan håbe på at blive bundet sammen med Eva.

# data[].attributes.subject
Fortolkning Simon overgår en forvandling fra barn til voksen i novellen, og for at klarlægge det har Jan Sonnergaard brugt nogle symboler. Drengene synes stadig han er en baby, og derfor klæder de ham ud i babytøj. De vil ikke miste deres ven fra deres engang så tætte fællesskab. Først da Allan bliver grov og begynder at sige dårlige ting om Eva opfatter Simon at han ikke længere er et barn, og han bliver nød til at forsvare sin ære, såvel som Evas. Han rejser sig op og siger noget igen til Allan. Allan er stadig på "barnestadiet" og forstår ikke at han har forulempet Simon og hans kommende brud. Det ender ud i slåskamp fordi Simon er den eneste voksne i en forsamling af børn. Han kan endnu ikke forstå at han som voksen ikke kan vinde over sine kammerater, både fordi de er bitre over at have mistet deres bedste ven til en pige, men også fordi de kender hinanden så godt. Simon er den modne, så han vil ikke være i stand til at gøre dem rigtigt fortræd. Observatøren afslutter med nogle tanker om universets fundamentale magter. Han snakker om Gud, som samler atomerne, og atombomben som splitter dem og i den forbindelse associerer han til kærligheden, som både samler atomer, men også spalter nogle. Simon og Eva er to atomer som er blevet bundet sammen af kærligheden til hinanden, mens Simon er blevet spaltet fra sine venner på grund af selv samme. Fortælleren må dog have en speciel funktion i dette her spil. Måske er Eva observatørens link til Simon og vennerne. Observatøren elsker Eva og har "manipuleret" drengene til at skade Simon. På den måde spaltes Eva og Simon fra hinanden og vores fortæller kan håbe på at blive bundet sammen med Eva.

# data[].attributes.body
Victoria, Theis, Jakob og Angus

# data[].attributes.body
Analyse og fortolkning af ”polterabend” miljø

Fortæller miljø

Han er højere klasse: s 86 l 20

Gammel bekendt, højere klasse. Observere

Fortæller miljøet: Bytter slips, Nørregaards brødrene (snobbar) bestiller creman

Mænds rute/miljø:

Pornoblade med fra klubben.

Hovedbanen

Istedgade (finder en narkoluder)

Kiosk ved siden af Jernbane cafe (Reventlowsgade)

Hammeltorvet (hvor junkier plejer at siden)

Cafe Europa (ved siden af kvinderne)

Eva rute/miljø

Kvindernes rute som ses her, er helt klart et lidt finere miljø end mændenes, de går nede langs søerne, og er generalt i et stille miljø, men vi

# data[].attributes.headline
Fortolkning Simon overgår en forvandling fra barn til voksen i novellen, og for at klarlægge det har Jan Sonnergaard brugt nogle symboler. Drengene synes stadig han er en baby, og derfor klæder de ham ud i babytøj. De vil ikke miste deres ven fra deres engang så tætte fællesskab. Først da Allan bliver grov og begynder at sige dårlige ting om Eva opfatter Simon at han ikke længere er et barn, og han bliver nød til at forsvare sin ære, såvel som Evas. Han rejser sig op og siger noget igen til Allan. Allan er stadig på "barnestadiet" og forstår ikke at han har forulempet Simon og hans kommende brud. Det ender ud i slåskamp fordi Simon er den eneste voksne i en forsamling af børn. Han kan endnu ikke forstå at han som voksen ikke kan vinde over sine kammerater, både fordi de er bitre over at have mistet deres bedste ven til en pige, men også fordi de kender hinanden så godt. Simon er den modne, så han vil ikke være i stand til at gøre dem rigtigt fortræd. Observatøren afslutter med nogle tanker om universets fundamentale magter. Han snakker om Gud, som samler atomerne, og atombomben som splitter dem og i den forbindelse associerer han til kærligheden, som både samler atomer, men også spalter nogle. Simon og Eva er to atomer som er blevet bundet sammen af kærligheden til hinanden, mens Simon er blevet spaltet fra sine venner på grund af selv samme. Fortælleren må dog have en speciel funktion i dette her spil. Måske er Eva observatørens link til Simon og vennerne. Observatøren elsker Eva og har "manipuleret" drengene til at skade Simon. På den måde spaltes Eva og Simon fra hinanden og vores fortæller kan håbe på at blive bundet sammen med Eva.

# data[].attributes.subject
Fortolkning Simon overgår en forvandling fra barn til voksen i novellen, og for at klarlægge det har Jan Sonnergaard brugt nogle symboler. Drengene synes stadig han er en baby, og derfor klæder de ham ud i babytøj. De vil ikke miste deres ven fra deres engang så tætte fællesskab. Først da Allan bliver grov og begynder at sige dårlige ting om Eva opfatter Simon at han ikke længere er et barn, og han bliver nød til at forsvare sin ære, såvel som Evas. Han rejser sig op og siger noget igen til Allan. Allan er stadig på "barnestadiet" og forstår ikke at han har forulempet Simon og hans kommende brud. Det ender ud i slåskamp fordi Simon er den eneste voksne i en forsamling af børn. Han kan endnu ikke forstå at han som voksen ikke kan vinde over sine kammerater, både fordi de er bitre over at have mistet deres bedste ven til en pige, men også fordi de kender hinanden så godt. Simon er den modne, så han vil ikke være i stand til at gøre dem rigtigt fortræd. Observatøren afslutter med nogle tanker om universets fundamentale magter. Han snakker om Gud, som samler atomerne, og atombomben som splitter dem og i den forbindelse associerer han til kærligheden, som både samler atomer, men også spalter nogle. Simon og Eva er to atomer som er blevet bundet sammen af kærligheden til hinanden, mens Simon er blevet spaltet fra sine venner på grund af selv samme. Fortælleren må dog have en speciel funktion i dette her spil. Måske er Eva observatørens link til Simon og vennerne. Observatøren elsker Eva og har "manipuleret" drengene til at skade Simon. På den måde spaltes Eva og Simon fra hinanden og vores fortæller kan håbe på at blive bundet sammen med Eva.

# data[].attributes.body
Victoria, Theis, Jakob og Angus

# data[].attributes.body
https://www.dropbox.com/s/hh75y0sjpnhnkhz/Polterabend-1.m4a?dl=0https://www.dropbox.com/s/hh75y0sjpnhnkhz/Polterabend-1.m4a?dl=0

# data[].attributes.headline
Fortælleteknik: Vi har med en åbenlys jegfortæller at gøre, som bidrager med fortællerkommentarer og subjektive vurderinger. Disse kommentarer har en stor virkning for læserens forståelse af historien.Fortælleren er åbenlys jeg-fortæller:Fortælleren bruger ord som jeg/mig, vi/os, min/mit/vores, her kan vi se han er jegfortæller da han inddrager sig selv i historien. Synsvinklen er kombineret indre og ydre: I “Polterabend” er fortællerens synsvinkel kombineret ydre og indre. Til tider får vi indblik i Simons tanker og følelser. Vi kalder synsvinklen for ydre, når vi kun får beskrivelser, der ville kunne observeres udefra af enhver.Fortællingen er fortalt med bagudsyn: Bagudsyn betyder, at fortælleren befinder sig på et senere tidspunkt og ser tilbage på begivenhederne. “Polterabend” er fortalt med bagudsyn - jegfortælleren befinder sig på et senere tidspunkt end handlingen foregår og kigger tilbage på begivenhederne. Det kan vi se, fordi udsagnsordene i fortællingen står i datid.Fremstillingsformen er scenisk: Den sceniske fremstillingsform zoomer ind og viser begivenhederne, som om det var en scene fra en film. Tingene sker her-og-nu, og der gøres ofte brug af replikker og detaljerede beskrivelser. Fortælleren gør i “Polterabend” brug af denne.Novellen benytter sig af beskrivelse: Beskrivelse betyder, at fortælleren går i detaljer og ’maler’ noget frem, så vi får et levende billede af det. Det kan både dreje sig om ting, steder og personer og følelser, stemninger og tanker. Et fokus på beskrivelser medfører, at handlingen bliver sat i baggrunden. Beskrivelse er den dominerende fremstillingsform i “Polterabend”.Novellen benytter sig af fortællerkommentar: Vi kalder det fortællerkommentarer, når en fortæller i en novelle åbenlyst kommenterer på handlinger og begivenheder. Fortælleren forholder sig til handlingen og gengiver den ikke neutralt.Fortælleren i “Polterabend” gør løbende opmærksom på sig selv og vurderer begivenhederne og vennegruppens handlinger. Jegfortælleren gengiver ikke blot personernes handlinger og dialog.

# data[].attributes.subject
Fortælleteknik: Vi har med en åbenlys jegfortæller at gøre, som bidrager med fortællerkommentarer og subjektive vurderinger. Disse kommentarer har en stor virkning for læserens forståelse af historien.Fortælleren er åbenlys jeg-fortæller:Fortælleren bruger ord som jeg/mig, vi/os, min/mit/vores, her kan vi se han er jegfortæller da han inddrager sig selv i historien. Synsvinklen er kombineret indre og ydre: I “Polterabend” er fortællerens synsvinkel kombineret ydre og indre. Til tider får vi indblik i Simons tanker og følelser. Vi kalder synsvinklen for ydre, når vi kun får beskrivelser, der ville kunne observeres udefra af enhver.Fortællingen er fortalt med bagudsyn: Bagudsyn betyder, at fortælleren befinder sig på et senere tidspunkt og ser tilbage på begivenhederne. “Polterabend” er fortalt med bagudsyn - jegfortælleren befinder sig på et senere tidspunkt end handlingen foregår og kigger tilbage på begivenhederne. Det kan vi se, fordi udsagnsordene i fortællingen står i datid.Fremstillingsformen er scenisk: Den sceniske fremstillingsform zoomer ind og viser begivenhederne, som om det var en scene fra en film. Tingene sker her-og-nu, og der gøres ofte brug af replikker og detaljerede beskrivelser. Fortælleren gør i “Polterabend” brug af denne.Novellen benytter sig af beskrivelse: Beskrivelse betyder, at fortælleren går i detaljer og ’maler’ noget frem, så vi får et levende billede af det. Det kan både dreje sig om ting, steder og personer og følelser, stemninger og tanker. Et fokus på beskrivelser medfører, at handlingen bliver sat i baggrunden. Beskrivelse er den dominerende fremstillingsform i “Polterabend”.Novellen benytter sig af fortællerkommentar: Vi kalder det fortællerkommentarer, når en fortæller i en novelle åbenlyst kommenterer på handlinger og begivenheder. Fortælleren forholder sig til handlingen og gengiver den ikke neutralt.Fortælleren i “Polterabend” gør løbende opmærksom på sig selv og vurderer begivenhederne og vennegruppens handlinger. Jegfortælleren gengiver ikke blot personernes handlinger og dialog.

# data[].attributes.body
Line & Malte H

# data[].attributes.body
Jeg fortæller, (alvidende fortæller)

Eksempler jeg fortæller: første side ‘’ det var først senere jeg selv kom ind i billedet..’’

Eksempler alvidende fortæller: Ved meget, side 89, ‘’..det var mit indtryk at de havde været oppe at slås alle sammen på kryds og tværs, de havde oplevet lidt af hvert gennem tiderne, men havde altid givet hinanden hånden bagefter.

Hvem tror vi han er?

Ven tidligere klassekammerat.

Blevet udstødt.

Haft had til disse personer.

Hævet i form af hierarki.

Ikke morder.

Begrundelse for tanker

Eksempler:

Første side: ‘’det var først senere jeg kom ind i billedet’’ begrund!

Første side: ‘’Og efter introduktionen af Hanne og Iben, som udstrålede en stor glæde på parrets vegne, der gjorde Jesper og Per lidt kejtede og generte.’’ begrund! (kender personerne i forvejen)

Side 86: ‘’Jeg skyndte mig væk. Ind til City, hvor jeg fik byttet mit slips hos brødrene andersen og bagefter satte jeg mig på den ene af nørgaar brødrenes snobbar. Den hedder ‘’norden’’, jeg satte mig ved et bord i udkanten af den udendørs gruppering og bestilte en flaske cremant, som desværre viste sig at være uinterressant.’’

Side 86-87: ‘’Men det tog sig så pænt ud og jeg elskede tanken om at ligne en bonvivant.’’ begrund! (hævet over de andre)

# data[].attributes.body
Fortæller:
Vi vil sige at fortællingen Polterabend har en jeg. fortæller. Fortælleren er også en del af fortællingen så det vil sige at han er en synlig fortæller, da han nemlig er en del af fortællingen.

Vi vil sige at han har en kombineret synsvinkel, da vi ved hvad han mener!, men vi ved ikke hvad de andre i fortællingen mener.

Flashback og flashforward:
Vi mener ikke at der er flashback i fortællingen, da vi ikke går tilbage som sådan og er i en anden episode. Vi mener heller ikke at der er flashforward, da vi ikke går frem i tiden til en special episode.

Ydre:
Der er ikke nogle billeder med i fortællingen, hvilket gør at læseren selv skal fantasere sig frem til hvordan personerne ser ud og hvordan miljøet er.
Skriften er let at læse og forfatteren bruger meget talesprog, hvilket gør at man føler at man er en del af samtalen.
Det er godt at teksten er delt op i afsnit, så det er mere overskueligt.
Den fylder 11 sider.

Indre:
Udviklingen i fortællingen går fra at være en god start til en dårlig slutning.
Det foregår over én dag.

Den tredelte opbygning går ud på at fortællingen har en begyndelse en midte og en slutning.

Begyndelse: Vi bliver præsenteret for det forlovede par af vores fortæller. Vi finder ud af at der skal afholdes en polterabend for både manden og kvinden. Vi ser at kvindes polterabend er blevet planlagt grundigt, men at mandens ikke er planlagt så godt.
Midte: Vi følger med i mandens polterabend igennem hele historien, og det starter meget godt, men jo fuldere de bliver, jo værre bliver aftenen.
Slutning: Det slutter med at brudgommen bliver skudt i øjet. Fortælleren sidder på en cafe og observere det.