# data[].attributes.body
La guerra de trinxeres e centra en dos principis fonamentals: guerra de desgast i batalles de ruptura. La guerra de desgast és el procediment d'infligir baixes progressivament a l'enemic fins que finalment sigui incapaç de continuar la guerra. Les batalles de ruptura busquen un enfrontament decisiu, en el qual les posicions enemigues siguin penetrades per les forces atacants.

# data[].attributes.body
A les terres de Flandes prop de Bélgica van tenir lloc les guerres més sangrentes de la Gran Guerra.

# data[].attributes.body
A Ypres va ser el lloc on va començar la guerra de trinxeres on lluitaven per a avançar només uns metres.

# data[].attributes.body
Els soldats van canviar les ametralladores per les, per  a trinxerar-se. Van construir 17.000km de trinxeres, les suficients per a donar la volta al món

# data[].attributes.attachment_link.title
Primera Guerra Mundial. Guerra de trincheras.avi

# data[].attributes.attachment_link.description
La guerra de trincheras fue la fase más larga y la que más bajas causó durante la 1ª Guerra Mundial. De hecho, es la imagen de aquella guerra. En esta escena de "Senderos de gloria" (Stanley Kubrick, 1957) podemos ver en qué consistía la estrategia de las trincheras.

# data[].attributes.body
El treball dels enginyers era crear una base militar amb totes les comoditats menys la llum solar perquè tot era sota terra

# data[].attributes.body
Les pluges van complicar el manteniment de les trinxeres. Sobretot de les angleses, ja que estaven situades al terra, les alemanes estaven més altes i no van patir gaire.

# data[].attributes.body
Posaven plataformes per tenir els peus a fora de l'aigua quan plogués ja que això podia produir el peu de trinxera, una enfermetat molt greu que podia comportar l'amputació d'un peu

# data[].attributes.body
Posaven sacs amb sorra per a augmentar l'altura de la trinxera encara que no eren molt resistents

# data[].attributes.body
L'objectiu era entrar a la trinxera enemiga matar alguns d'ells i agafar a un per obtenir informació

# data[].attributes.body
Els alemanys no els importava la seva posició sempre que tinguessin la posició més alta possible perquè hi estaven més secs, podrien tenir millor visió i tiraven l'aigua de pluja a les trinxeres enemigues.

# data[].attributes.body
Sortien a la nit per reparar el filferro espinós.
La foscor servia per espiar l'enemic.
Les operacions dels soldats començaven quan es feia de nit.

# data[].attributes.body
Llançaven bombes als llocs de les metralladores per neutralitzar-les i d'aquesta manera atacar

# data[].attributes.body
La metralladora és possiblement l'arma més característica de la guerra de trinxeres podia abatir onades d'infanteria amb ràfegues de bales.
Era el més perillós a la terra de ningú.

# data[].attributes.body
Els morters eren armes que llançaven projectils a una distància relativament curta i amb trajectòria parabòlica. Van ser utilitzats àmpliament com a forma d'atacar les trinxeres frontals. El 1914, els britànics van llançar un total de 545 granades de morter. En 1916 van llançar més de 6.500.000.

# data[].attributes.body
L' artilleria disparava principalment obusos de fragmentació, explosius o, més endavant en la guerra, de gas. Els britànics també van experimentar amb obusos incendiaris que fessin cremar els boscos i les ruïnes.

# data[].attributes.body
El fosgen, utilitzat per primera vegada el 1915, era el gas més mortífer emprat en la Primera Guerra Mundial. Era 18 vegades més poderós que el clor i molt més difícil de detectar. No obstant això, el gas més efectiu era el gas mostassa, introduït per Alemanya al juliol de 1917. No era tan mortífer com el fosgen, però era difícil de detectar i es quedava en la superfície del camp de batalla i amb això podia causar baixes durant un període més prolongat.

# data[].attributes.body
Els alemanys van utilitzar les bales al revés per a donar als parapets de l'enemic i causar resquills d'acer

# data[].attributes.body
Les granades de metralla van ser utilitzades a la guerra. Eren letals ja que el plom es dispersava per el cos i obria ferides importants

# data[].attributes.body
La millor arma pels túnels subterranis era un ganivet ja que no feia soroll

# data[].attributes.body
L'enterrament d'un mort era un luxe que cap dels bàndols solia poder permetre. Els cadàvers es quedaven en terra de ningú fins que la línia del front es desplaçava, i llavors solien estar inidentificables. En alguns camps de batalla, els cadàvers no es van enterrar fins després de la guerra.

# data[].attributes.body
Els forats que creaven les bombes eran utilitzats com fosses comunes.

# data[].attributes.body
Centenars d'homes van morir en els túnels i encara hi ha cossos dins d'ells.
Molts soldats van ser engolits al costat de les seves armes per la terra.

# data[].attributes.body
En 1917, Ypres va quedar reduïda a runes

# data[].attributes.body
Amb la retirada de Rússia de la guerra, els alemanys van ser capaços de reforçar el seu front occidental amb tropes del front oriental. Això els va permetre treure a unitats de la línia de combat i entrenar-les en nous mètodes i tàctiques com a tropes d'assalt. Els nous mètodes implicaven a homes llançant-se al atac en petits grups, usant qualsevol cobertura que hagués a la seva disposició, i desplegant foc de cobertura per a altres grups de la mateixa unitat a mesura que avançaven

# data[].attributes.body
Les flames eren tipiques en la vestimenta dels soldats francesos

# data[].attributes.body
La guerra de trinxeres és la que provoca una evolució tecnològica i armamentística .

# data[].attributes.body
La guerra de trinxeres es la que provoca una evolucio tecnologica i armamentistica

# data[].attributes.body
Si les famílies s'ho podien permetre, enviaven paquets amb menjar. El menjar més comú dels soldats era la carn en llauna

# data[].attributes.body
Molts dels soldats que s'allistaven tenien entre 18 i 20 anys

# data[].attributes.body
Els rangs més baixos tenien menys comoditats.