# data[].attributes.headline
מאוד מגמתי ולא אוביי

# data[].attributes.body
מאוד מגמתי ולא אובייקטיבי

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
כאחוז אחד מכלל האוכלוסייה לוקה במחלת הסכיזופרניה. ישנן שתי קטגוריות של סימפטומים, שהנן משותפות להגדרות השונות של הסכיזופרניה:

1. בלבול חושים והזיות - שמיעה, ראייה או תחושה של דברים שאינם קיימים.
2. הפרעת חשיבה - המחשבות אינן קשורות זו לזו ו/או אינן קשורות למציאות.

ניתן "לטפל" במחלה זו באמצעות תרופות המשנות או מכהות את תפקוד המוח או באמצעות הלם חשמלי. מספר חולי הסכיזופרניה, החוזרים בצורה מלאה לתפקוד נורמלי בחברה הכללית ובמשפחתם, הנו קטן. הפסיכיאטריה הרגילה נכשלת בתחום זה.

-----------------------
ב- 27 למאי, 2009, הלך לעולמו ד"ר אברם הופר, פסיכיאטר יהודי קנדי. העובדה שזה אינו אומר לכם דבר, ושלא שמעתם כלל על אודות ד"ר הופר, מהווה תעודת עניות לעולם הרפואה בכלל, ולתחום הפסיכיאטריה בפרט.

לפני מעל 60 שנה, התחיל ד"ר הופר לטפל בחולי סכיזופרניה באמצעות מתן ויטמינים B3 ו- C, והוא ערך תשעה מחקרים מבוקרים על חולי סכיזופרניה אקוטית - כלומר, על כאלו שהיו חולים במחלה פחות משנתיים. התוצאות שנתקבלו: 75% מהחולים המטופלים הבריאו, לעומת 35% בקבוצות שקיבלו תרופות דמה (פלסבו).

ד"ר הופר הגדיר את מחלה הסכיזופרניה כמחלה הנגרמת על ידי חסרים תזונתיים ו/או על ידי רגישות יתר לרעלנים סביבתיים. הכימאי הגדול מכולם, לינוס פאולינג, כינה את עבודתו של הופר: "פסיכיאטריה אורתומולקולרית", הדוגלת במתן "מינוני-ענק" של ויטמינים ובשימוש ברכיבים תזונתיים נוספים - מינרלים, חומצות אמינו וחומצות שומן - בטיפול במחלות נפש. ד"ר הופר טען, שכיום עובדים במקומות שונים שבעה פסיכיאטרים, שהיו חולי סכיזופרניה, שהבריאו תחת טיפולו.

הופר והדוגלים בשיטתו המשיכו לטפח את הטיפול האורתומולקולרי בחולי סכיזופרניה. המטפלים בשיטה זו מגיעים לתוצאות, שהפסיכיאטריה הרגילה, המבוססת על מתן תרופות והלם חשמלי, אינה מתקרבת אליהן, למרות שישנם אנשים הנעזרים במידת מה. גם ששיטת הפסיכיאטריה האורתומולקולרית דורשת סבלנות רבה, כי החלמה - אם אכן תהיה החלמה - יכולה להארך לשנים, היא תקווה אמיתית לחולי סכיזופרניה.

החומרים הניתנים בטיפול בסכיזופרניה כוללים: אומגה-3 - לרוב החולים, לפעמים ויטמין B6 יחד עם אבץ, לפעמים חומצה פולית וויטמין B12. את הניאצין נותנים כמעט לכל החולים, וויטמין C- החשוב לכל אדם - מעכב את החמצון הכפול של האדרנלין, שהופך את האדרנלין לחומר הלוצינוגני (מעורר הזיות) אצל חולי סכיזופרניה, לפי התיאורה של ד"ר הופר. חומצות אמינו מסוימות ניתנות גם הן. המינרל כרום עוזר לאיזון הסוכר, המשפיע על חולי סכיזופרניה מסוימים, והמינרל מגנזיום חשוב גם הוא.

תופעות הלוואי של החומרים האורתומולקולרים - חומרים הזהים לחומרים הנמצאים בגוף באופן טבעי - הנן בדרך כלל תופעות חיוביות. השמעתם דבר כזה, כאשר מדובר בתופעות לוואי של תרופות? מי שנוטל, לדוגמה, את הניאצין לטיפול בבעיה נפשית, עשוי למצוא שהוויטמין הוריד את רמות הכולסטרול שלו.* מי שנוטל את הניאצין להורדת רמת הכולסטרול שלו, עשוי, כ"תופעת לוואי", לחוש הקלה בדיכאון שסבל ממנו במשך שנים רבות. כל האנשים הללו עשויים גם לגלות שחל שיפור בדלקת הפרקים שלהם, כפי ממצאו של ד"ר וויליאם קאופמן, שכתב על נושא זה בשנות הארבעים.

הטיפול האורתומולקולרי בחולי סכיזופרניה דורש ידע, דיוק וסבלנות. מתן התכשירים אינו סותר את השימוש הבו-זמני בתרופות הפסיכיאטריות. יותר מזה, חייבים להמשיך ליטול את התרופות הפסיכיאטריות יחד עם התוספים, כי השפעת התוספים הנה בדרך כלל אטית. את מתן התרופות יש לצמצם לאט ובזהירות, ורק תחת פיקוח של רופא, כמובן.
אם כל מה שאני אומר כאן הוא נכון, אז למה מיליוני חולי סכיזופרניה אינם מטופלים בשיטה זו? זו שאלה טובה, ראויה, ואפילו כואבת, אבל בינתיים, קצרה היריעה מלהאריך בנושא זה כאן. במקומות אחרים באתר, תמצאו מאמרים נוספים בנושא מחלות נפש ותרופות פסיכיאטריות.
לשאלות ולקיעת תור לייעוץ בנושא הטיפול הטבעי בהפרעות נפשיות ופסיכיאטריות למאמר השני על פסיכיאטריה אורתומולקולרית
*השפעה זו אכן הוכחה על ידי ד"ר הופר עצמו, שהוכיח, בשנות החמישים, את השפעתו של הניאצין על רמות הכולסטרול. מינהל המזון והתרופות האמריקאי (ה-FDA) אף אישר את השימוש בו למטרה זו. ניאצין היה התרופה הראשונה שאושרה לשימוש לצורך הורדת רמות הכולסטרול.

# data[].attributes.attachment_link.title
פסיכיאטריה אורתומולקולרית 1

# data[].attributes.attachment_link.description
כאחוז אחד מכלל האוכלוסייה לוקה במחלת הסכיזופרניה. ישנן שתי קטגוריות של סימפטומים, שהנן משותפות להגדרות השונות של הסכיזופרניה: 1. בלבול חושים והזיות - שמיעה, ראייה או תחושה של דברים שאינם קיימים.2. הפרעת חשיבה - המחשבות אינן קשורות זו לזו ו/או אינן קשורות למציאות.

# data[].attributes.headline
מאוד מגמתי ולא אוביי

# data[].attributes.body
מאוד מגמתי ולא אובייקטיבי

# data[].attributes.headline
אמין ומהימן, אך לא כ

# data[].attributes.body
אמין ומהימן, אך לא כל כך אובייקטיבי.

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
בעבר הרחוק, רפואה היתה תחום עיסוק של אדם אחד. בכל עיר או כפר היה מישהו שהוסמך כרופא. הוא טיפל בכאבי ראש, בדלקות בבטן, בשברים בגפיים, בפצעים בפה וכולי.

ככל שהתפתח מדע הרפואה, הסתבר שגוף האדם, תפקודו ומחלותיו כל כך מורכבים ומגוונים, שאין אדם אחד שיכול להתמחות בהכל. הרפואה החלה להתפצל לענפים שונים, כאשר כל רופא החל להתמחות ולהתמקצע בטיפול בהיבטים שונים של גוף האדם ומחלותיו.

כיום, ישנם רופאים מומחים למחלות לב (קרדיולוגים), לתפקודי המח (נוירולוגים), למערכת השתן (אורולוגים), לעיניים, לשיניים ועוד ועוד. תחום אחד, מאוחר יחסית להיסטוריה של ההתפצלות של הרפואה, הוא תחום שכלל לא עוסק בחלק של הגוף. הוא עוסק בנפש, וקוראים לו פסיכיאטריה.

מהי פסיכיאטריה?

כבר בהיסטוריה הרחוקה, נתקל הציבור והרופאים באנשים שהתנהגותם ודרכיהם לא היו נורמטיביות, ובכל זאת, לא נמצאה שום מחלה או פגיעה בגוף שהיתה יכולה להסביר זאת.

אנשים התחילו להאמין שבתוך הגוף קיים חלק נוסף, בלתי נראה, בלתי נגיש, שנקרא נפש. הנפש הזו אחראית על מה שאנחנו מרגישים, חושבים, רוצים, שואפים, אוהבים ושונאים. הנפש הזו יכולה לחלות גם היא, ותסמיני המחלה מופיעים באותם תחומי אחריות- ברצונות, בהתנהגות, בשאיפות, בתחושות וברגשות.

כיום, ברור כמעט לכולם, שמה שקראנו לו "נפש" קשור לתהליכים שקורים במח. אמנם, עדיין לא יודעים להסביר מדוע פעילות מוחית מסויימת גורמת לתחושה של "עצב" או של "שמחה", אך ברור שאיזור המח הוא זה שצריך לטפל בו כשמשהו משתבש.

פסיכיאטרים עוסקים בתחום האפור הזה של הפרעות ברגש ובהתנהגות שנובעים מפעילות של המח שלא ברורה עדיין אופייה והשפעתה.

דרכי העבודה של פסיכיאטרים

פסיכיאטרים הם בראש ובראשונה רופאים, ועליהם לתת התרשמות רפואית כללית ממצבו של המטופל. עליהם לבדוק היטב שהם הכתובת הנכונה, ושאין אפשרות שגורם רפואי אחר הוא האחראי למצוקתם של הפונים אליהם.

הכלי העיקרי של הפסיכיאטר הוא ההתרשמות מהאינטרקציה הבין אישית, יחד עם שאלונים פתוחים ומובנים שבאים לאתר סימפטומים מסויימים אצל החולים. הפסיכיאטר עורך בדיקה הכוללת התרשמות ושיחה, איסוף אינפורמציה והיסטוריה רפואית הן מהחולה והן מהקרובים אליו.

על פי ההתרשמות הזו, יכול הפסיכיאטר לערוך אבחנה (בדרך כלל נעשה שימוש באחד המדריכים הפסיכיאטרים, אשר מונים ומתארים סימפטומים של הפרעות נפשיות שונות. בארץ מקובל להשתמש במדריך האמריקאי שנקרא DSM-5, או במדריך האירופאי- ICD). האבחנה משמשת את הפסיכיאטר על מנת להמליץ על הטיפול המתאים.

בהיותו רופא, יכול הפסיכיאטר לרשום תרופות פסיכיאטריות (המשפיעות על פעילות המח), להמליץ על טיפולים רגשיים (אצל פסיכולוג למשל), על אישפוז (בדרך כלל כדי להשיג איזון תרופתי, או כדי להשגיח על המטופל במצבים מסויימים), או על התערבות מכל סוג אחר (סוציאלי), שיכול לסייע למטופל.

מתי כדאי לפנות לפסיכיאטר?

פנייה לפסיכיאטר מתבצעת בדרך כלל לפי תחושה סובייקטיבית של המטופל, שנמצא במצוקה ומחפש סיוע, או לפי תחושתם ומראה עיניהם של אנשים בסביבה שמרגישים שקיימת מצוקה או ש"משהו לא בסדר".

פסיכיאטרים מטפלים בכל הסוגים של הפרעות הנפש, גם אם אינן מגיעות לרמה מג'ורית הדורשת אבחנה מסודרת. הם מטפלים באנשים הסובלים מהפרעות מצב רוח ומתקשים לתפקד או חשים סבל, הפרעות חרדה, הפרעות אכילה כמו אנורקסיה או בולימיה, הפרעות אישיות שונות ועוד. ישנם פסיכיאטרים שמתמחים בטיפול בילדים, והטיפולים שהם מציעים מותאמים להפרעות ולמאפיינים שלהם.

מה בעתיד?

כפי שכבר נכתב, היום ברור שה"נפש" נמצאת במח. ההשערה המקובלת היום היא שמתישהו בעתיד, יתחברו התחום הפסיכיאטרי עם התחום הנוירולוגי. כאשר יצליחו להבין את פעילות המח שמשפיעה על מה שמכונה כיום "מחלת נפש", כבר לא יהיה הבדל משמעותי בין פסיכיאטר ונוירולוג. ההבדלים ביניהם הולכים ומיטשטשים כבר היום.

# data[].attributes.attachment_link.title
פסיכיאטריה - תחום עיסוק וטיפול פסיכיאטרי

# data[].attributes.attachment_link.description
בעבר הרחוק, רפואה היתה תחום עיסוק של אדם אחד. בכל עיר או כפר היה מישהו שהוסמך כרופא. הוא טיפל בכאבי ראש, בדלקות בבטן, בשברים בגפיים, בפצעים בפה וכולי. ככל שהתפתח מדע הרפואה, הסתבר שגוף האדם, תפקודו ומחלותיו כל כך מורכבים ומגוונים, שאין אדם אחד שיכול להתמחות בהכל.

# data[].attributes.headline
מקור אמין, מהימן, ומ

# data[].attributes.body
מקור אמין, מהימן, ומדויק, אשר מתעדכן כל הזמן, אך די מגמתי.

# data[].attributes.attachment_link.keywords[]
תרופות פסיכיאטריותפרוזקקלונקסמאניה דיפרסיהסכיזופרניהדכאוןחרדהפסיכוזההתקף חרדהפאניקה

# data[].attributes.attachment_link.title
פסיכיאטריה | שירותי בריאות כללית

# data[].attributes.attachment_link.description
מהן האבחנות הרפואיות בתחום הפסיכיאטריה? ממה הן נגרמות? מהם התסמינים שלהן? כמה זמן נמשכים המצבים שאובחנו? איך מאבחנים? איך מטפלים? האבחנות האלה הן חד־פעמיות? הן יחזרו? עלולים להיות להן סיבוכים? מדריך

# data[].attributes.headline
מקור אמין, מהימן, מד

# data[].attributes.body
מקור אמין, מהימן, מדויק, מתעדכן כל הזמן, אובייקטיבי.

# data[].attributes.attachment_link.title
פסיכיאטריה - ויקיפדיה

# data[].attributes.attachment_link.description
פסיכיאטריה היא דיסציפלינה רפואית שעניינה במתן טיפול רפואי טוב ביותר ב הפרעות נפשיות, ב שיקום בני אדם הסובלים מ מחלת נפש ובקידום בריאות הנפש. פסיכיאטרים משרתים חולים על ידי מתן הריפוי הטוב ביותר האפשרי התואם לידיעה המדעית המקובלת ולעקרונות אתיים. על הפסיכיאטרים לנקוט פעולות ריפוי שמגבילות ככל הפחות את חירותו של ה חולה.