# data[].attributes.headline
1	Ceļš no idejas līdz valstij (līdz 1918.gada 18.novembrim

# data[].attributes.subject
1	Ceļš no idejas līdz valstij (līdz 1918.gada 18.novembrim

# data[].attributes.body
1. Nacionālās pašapziņas attīstība: Sākot ar 19. gadsimta vidu, latviešu inteliģences un tautas vidū sāk attīstīties nacionālā pašapziņa, kas izpaudās gan kultūras un literatūras veidošanā, gan arī politiskās domāšanas un pretošanās kustībās.

2. Latviešu biedrību dibināšana: 19. gadsimta beigās un 20. gadsimta sākumā Latvijā aktīvi darbojās dažādas latviešu biedrības un biedrību apvienības, kas veicināja nacionālās idejas izplatīšanos un stiprināšanos.

3. Latviešu preses attīstība: Arvien lielāka nozīme nacionālajā atmodā bija latviešu presei. Sākot ar pirmajiem avīžu un žurnālu izdevumiem 19. gadsimta vidū, latviešu preses loma kļuva arvien nozīmīgāka kultūras un politiskās informācijas izplatīšanā.1881.

4. gada latviešu zemnieku sapulce: Šī sapulce tika uzskatīta par vienu no svarīgākajiem notikumiem Latvijas nacionālās kustības vēsturē. Tā uzsvēra zemnieku nozīmi un aicināja uz solidaritāti un kopīgu darbību nacionālajā cīņā.

1. Jaunlatviešu kustība un Pirmā pasaules kara ietekme: Pirmā pasaules kara laikā, kad Latvija atradās Krievijas impērijas sastāvā, radās jauni politiskie spēki un kustības, kas atbalstīja neatkarību un nacionālo suverenitāti. Šīs kustības palīdzēja sagatavot ceļu uz Latvijas neatkarību, kas tika pasludināta 1918. gada 18. novembrī.

# data[].attributes.headline
2	Ceļš valsts nostiprināšanā (1919. – 1920.gads Brīvības cīņas).

# data[].attributes.subject
2	Ceļš valsts nostiprināšanā (1919. – 1920.gads Brīvības cīņas).

# data[].attributes.body
1. Rīgas atbrīvošana: 1919. gada 22. maijā Latvijas Brīvības cīņu spēki, sadarbībā ar Igaunijas armiju, atbrīvoja Rīgu no Bermonta-Avalova karaspēka okupācijas, kas bija drauds jaunās Latvijas valsts izveidei.

2. Cēsu kaujas: No 1919. gada 19. jūnija līdz 22. jūlijam Latvijas armija cīnījās pret Vācijas armiju Cēsu kaujās, kas bija viens no lēmuma brīžiem Brīvības cīņu laikā. Latvijas armija izcīnīja uzvaru, nostādot Vācijas plānus atpakaļ.

3. Valsts aizsardzības organizācijas izveide: 1919. gada jūlijā tika izveidota Latvijas armija, kas sāka veidoties un konsolidēties kā regulāra valsts aizsardzības struktūra, nodrošinot valsts drošību un neatkarību.

4. Bruņoto spēku modernizācija: Lai stiprinātu savu pozīciju Brīvības cīņu laikā, Latvijas valdība un armija veica modernizāciju un ieroču piegādes, kā arī organizēja militāro apmācību un izvēršanu visā valstī.

5. Starptautiskā atbalsta iegūšana: Latvijas valdība aktīvi diplomātiski strādāja, lai iegūtu atbalstu no citām valstīm un starptautiskajām organizācijām, kā arī panāktu atzīšanu kā neatkarīgu valsti. Tas bija būtisks faktors, lai nostiprinātu valsts pozīcijas un nodrošinātu ilgtermiņa stabilitāti.

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
1918.gada 18.novembris ir Latvijas valsts dzimšanas diena, bet starptautiski Latvija tika atzīta divus gadus vēlāk - 1920.gadā. Beidzot mums bija pašiem sava demokrātiska un neatkarīga valsts. Tomēr Latvija bija brīva tikai 22 gadus, jo Otrā pasaules kara sākumā - 1940.gadā - mūsu valsti okupēja Padomju Sociālistisko Republiku Savienība (PSRS).

Vairāk nekā 50 gadus Latvija pasaules kartē tika zīmēta kā PSRS sastāvdaļa. Taču ideja par brīvu valsti palika dzīva.

Pagājušā gadsimta astoņdesmitajos gados līdz ar pārmaiņām Padomju Savienībā ideja par brīvu Latviju kļuva arvien reālāka. Stūrakmeņi ceļā uz Latvijas neatkarības atjaunošanu bija 1990.gada 4.maijā pieņemtā Neatkarības atjaunošanas deklarācija, 1991.gada janvāra barikādes un tā paša gada 21.augustā pieņemtais konstitucionālais likums, kas pasludināja pilnīgu Latvijas brīvību.

Laikā no 1990.gada līdz 1991.gadam Latvijā darbojās divas valdības, jo Latvijas Republikas Augstākās padomes rīcībā vēl nebija tādu resursu, lai varētu pilnībā nodrošināt valsts varu visā tās teritorijā, bet PSRS valdība pūlējās apspiest centienus pēc neatkarības.

Šajā periodā „pārejas parlaments" - Latvijas Republikas Augstākā padome - pieņēma jaunus tiesību aktus, ar tiem aizstājot vecos - PSRS laika likumus.

Šis laiks mūsu valsts vēsturē bija ļoti nozīmīgs, un stāsti par to palīdz mums saprast, cik laimīgi esam, ka varam dzīvot brīvā, neatkarīgā un demokrātiskā valstī.
Par godu 25.gadadienai kopš Latvijas valstiskās neatkarības faktiskās atjaunošanas, Latvijas parlaments izveidojis īpašu puzli, lai iepazītu Latvijas brīvības ceļa lielos stūrakmeņus.
Zemāk uzzini vairāk par nozīmīgākajiem notikumiem Latvijas valsts neatkarības atjaunošanā.
Deklarācijas "Par Latvijas Republikas neatkarības atjaunošanu" pieņemšana
1990.gada 4.maijs
Kas ir Neatkarības atjaunošanas deklarācija?
Deklarācija „Par Latvijas Republikas neatkarības atjaunošanu" ir dokuments, ar kura pieņemšanu sākās Latvijas Republikas neatkarības atjaunošana un kurā tika atzīta 1918.gada 18.novembrī proklamētā neatkarīgā Latvijas valsts.

Ar šā dokumenta pieņemšanu daļēji stājās spēkā 1922.gada Latvijas Republikas Satversme (Latvijas valsts pamatlikums) un sākās pārejas periods, kas ilga līdz pilnīgai valsts neatkarības atjaunošanai ( de facto).
Kāpēc šīs deklarācijas pieņemšana bija tik svarīga?
Ar to sākās ceļš uz pilnīgu Latvijas neatkarības atgūšanu un izstāšanos no Padomju Savienības.

Lai gan Latvijas teritorija kopš 1940.gada 17.jūnija bija okupēta un prettiesiski iekļauta PSRS sastāvā, mūsu valsts nepārtrauktu pastāvēšanu atzina vairāk nekā 50 valstis.
Kas virzīja ideju par Latvijas neatkarības atjaunošanu?
Līdz ar Mihaila Gorbačova nākšanu pie varas 1985.gadā visā Padomju Savienībā sākās procesi, kas tika dēvēti par "pārbūvi" ( perestroika) un "atklātību" ( glasnostj). Latvijā aktivizējās vairākas sabiedriski politiskas organizācijas un kustības, kuras pauda atbalstu idejai par Latvijas valsts neatkarības atjaunošanu, daudzas no tām apvienojās Latvijas Tautas frontē (LTF).

Tieši LTF pārstāvji guva lielāko atbalstu pirmajās demokrātiskajās, bet pēdējās Latvijas Padomju Sociālistiskās Republikas (LPSR) Augstākās padomes vēlēšanās, kas notika 1990.gada 18.martā.
Kas pieņēma deklarāciju?
Deklarāciju pieņēma LPSR Augstākā padome ar sešu balsu pārsvaru. Par to nobalsoja Augstākās padomes vairākums - 138 deputāti. Deklarācijas pieņemšanai bija nepieciešamas vismaz divas trešdaļas no 198 balsīm.

1991.gada 13. - 25.janvāris
Kas ir barikāžu laiks?
Ar vārdiem "barikāžu laiks" saprotams viss, kas notika 1991.gada janvārī, kad Latvijas iedzīvotāji Rīgā un citās pilsētās ap stratēģiski svarīgākajiem objektiem veidoja barikādes, lai tos pasargātu no iespējamā padomju bruņoto spēku uzbrukuma. Tā bija brīvprātīga nevardarbīgas pretošanās akcija ar mērķi aizstāvēt Latvijas valsts neatkarību.
Kas mudināja celt barikādes?
Lai atjaunotu savu ietekmi tā dēvētajās Baltijas republikās, 1990.gada nogalē padomju militārpersonas pastiprināja tajās savu aktivitāti. Rīgas centrālajās ielās izbrauca bruņoti automobiļi un cita kaujas tehnika, zemu virs pilsētas riņķoja kara helikopteri - padomju militāristi demonstrēja savu spēku. Līdzīgas aktivitātes bija vērojamas arī pārējās Baltijas valstīs.

1991.gadā naktī no 12. uz 13.janvāri Viļņā padomju militārie spēki uzbruka neapbruņotiem cilvēkiem pie Lietuvas televīzijas torņa, nogalinot 14 un ievainojot 110 iedzīvotājus. Protestējot pret PSRS agresiju Lietuvā, 13.janvārī Rīgā, Daugavmalā, sapulcējās ap 500 000 cilvēku. Latvijas Tautas frontes (LTF) rīkotajā protesta manifestācijā Latvijas iedzīvotāji pauda atbalstu lietuviešiem un Baltijas valstu neatkarības atjaunošanai.

Dienas laikā ap svarīgākajām valsts un sabiedriskajām ēkām sāka celt barikādes. Ielas un ēku ieejas nobloķēja ar lieljaudas tehniku un betona blokiem. Ēkas apsargāja brīvprātīgie aizstāvji.

Ar ko šis datums mūsu vēsturē ir īpašs?
Kāda bija politiskā situācija?

Foto: Uldis Pāže
1991.gada 21.augusts

1991.gada 21.augustā Latvijas Republikas Augstākā padome, 111 deputātiem balsojot "par" un 13 - "pret", pieņēma konstitucionālo likumu „Par Latvijas Republikas valstisko statusu". Tas ir Neatkarības deklarācijai pakārtots dokuments, ar kuru atcēla 1990.gada 4.maijā noteikto pārejas periodu un pilnībā atjaunoja Latvijas Republikas neatkarību ( de facto).

1991.gadā naktī no 18. uz 19.augustu radikālie komunistiskie spēki Maskavā sarīkoja valsts apvērsuma mēģinājumu, tā saucamo augusta puču. Visā PSRS teritorijā ieviesa ārkārtas stāvokli. Rīgā Iekšlietu pārvaldes īpašo uzdevumu milicijas vienības (OMON) kaujinieki un PSRS karavīri ieņēma Latvijas Televīzijas centru, Latvijas Radio namu, telefona centrāli un telegrāfa staciju, Iekšlietu ministriju, izdemolēja Latvijas Tautas frontes (LTF) ēku.

21.augustā vēl nebija skaidrs, ka valsts apvērsums ir izgāzies. Tomēr Latvijas Republikas Augstākās padomes deputāti sapulcējās uz sēdi, sagatavoja un pieņēma konstitucionālo likumu.

# data[].attributes.attachment_link.description
1918.gada 18.novembris ir Latvijas valsts dzimšanas diena, bet starptautiski Latvija tika atzīta divus gadus vēlāk - 1920.gadā. Beidzot mums bija pašiem sava demokrātiska un neatkarīga valsts. Tomēr Latvija bija brīva tikai 22 gadus, jo Otrā pasaules kara sākumā - 1940.gadā - mūsu valsti okupēja Padomju Sociālistisko Republiku Savienība (PSRS).

# data[].attributes.headline
3	Ceļš Latvijas Republikas attīstībā (1920. – 1940. gads).

# data[].attributes.subject
3	Ceļš Latvijas Republikas attīstībā (1920. – 1940. gads).

# data[].attributes.body
1. Konstitūcijas pieņemšana: 1922. gadā tika pieņemta Latvijas Republikas pirmā konstitūcija, kas nodrošināja pamata likumdošanas un valsts institūciju sistēmu, ieviešot parlamentāro demokrātiju un valsts iestāžu sadarbību.

2. Ekonomiskās modernizācijas sākums: 1920. un 1930. gadi bija laiks, kad Latvija sāka intensīvi modernizēt savu ekonomiku, veicot industriālo attīstību, lauksaimniecības modernizāciju un investējot infrastruktūras un izglītības attīstībā.

3. Latvijas starptautiskā atzīšana: Vairākas valstis, tostarp lielākās pasaules varas, atzina Latvijas neatkarību un uzņēma diplomātiskās attiecības ar Latvijas Republiku, kā rezultātā tika nostiprināta valsts suverenitāte un starptautiskās pozīcijas.

4. Nacionālā identitātes un kultūras stiprināšana: Latvijas valsts atbalstīja latviešu kultūras un valodas attīstību, veicinot izglītības, literatūras, mākslas un mūzikas attīstību, kas palīdzēja nostiprināt nacionālo identitāti un pašapziņu.

1. Politiskās pārmaiņas un nestabilitāte: Pirms Otrā pasaules kara bija politiskās spēles un nestabilitātes periodi, ko raksturoja valdību maiņas, politiskās krīzes un ekonomiskās grūtības, kas ietekmēja valsts attīstību un stabilitāti.

# data[].attributes.headline
4	Ceļš atmiņās par “padomju laikiem” (1945. – 1985.gads)

# data[].attributes.subject
4	Ceļš atmiņās par “padomju laikiem” (1945. – 1985.gads)

# data[].attributes.body
1. Padomju okupācija un represijas: Pēc Otrā pasaules kara Latvija tika iekļauta Padomju Savienības sastāvā, un sākās padomju varas ieviešana, kas pavada arī masveida represijas pret politiskajiem pretiniekiem, masu deportācijas un aizcietēšanu politisko apsvērumu dēļ.

2. Kolektivizācija un industriālizācija: Padomju varas laikā Latvijā tika īstenota lauksaimniecības kolektivizācija un rūpniecības industrializācija, kas radīja pārmaiņas gan lauku, gan pilsētu dzīvē, bet bieži vien arī noveda pie ekonomiskās nelīdzsvarotības un sabiedrības neapmierinātības.

3. Ideoloģiskā propagandas kontrole: Padomju laikos bija spēcīga valsts kontrole un propagandas aparāts, kas ietvēra plašsaziņas līdzekļus, izglītību un kultūras institūcijas, kuras darbojās, lai veicinātu komunistisko ideoloģiju un kontrolētu sabiedrības domas un uzvedību.

4. Sabiedrības politiskā un sociālā dzīve: Padomju Latvijā tika izveidota autoritāra politiskā sistēma, kurā dominēja Komunistiskā partija un tās vadība, bet sabiedrība bija kontrolēta un hierarhiski organizēta, ar dažādām privilēģijām atkarībā no politiskās lojalitātes un statusa.

5. Nacionālās kultūras un identitātes cīņa: Neraugoties uz padomju varas spiedienu, Latvijā turpinājās cīņa par saglabāšanu latviešu kultūras, valodas un identitātes, kas izpaudās gan neoficiālās literārās un mākslas grupās, gan arī masveidā organizētās dziesmu svētku un citās tradicionālās kultūras pasākumos.

# data[].attributes.headline
5	Ceļš valsts atjaunošanā (1985. -  mūsdienām)

# data[].attributes.subject
5	Ceļš valsts atjaunošanā (1985. -  mūsdienām)

# data[].attributes.body
1.  Vīķe-Freiberga, Latvijas Valsts prezidente 1999.–2007. Aktīvi piedalījās valsts demokratizācijas un tiesiskā pamata nostiprināšanas procesā, iestājās par Latvijas ārpolitikas interesēm, palīdzot iesaistīt Latviju Eiropas Savienībā un NATO.

2. Valdis Zatlers kā Valsts prezidents (2007–2011) aktīvi iestājās par Latvijas politiskās un ekonomiskās konkurētspējas veicināšanu, tiesiskuma stiprināšanu un politiskās sistēmas modernizāciju.

3. Andris Bērziņš, Latvijas Valsts prezidents (2011–2015), par galveno savas darbības vadmotīvu izvirzīja Valsts prezidenta zvērestā doto solījumu sekmēt Latvijas valsts un tās iedzīvotāju labklājību.

4. Latvijas Valsts prezidents. Levits ir bijis Latvijas Ministru prezidenta biedrs un Latvijas tieslietu ministrs, Eiropas Savienības Tiesas tiesnesis(2019-20230)

5. Edgars Rinkēvičs ir latviešu sabiedriskais darbinieks un politiķis. Kopš 2023. gada 8. jūlija viņš ir Latvijas Valsts prezidents. Bijušais Latvijas ārlietu ministrs, bijis Latvijas Valsts prezidenta kancelejas vadītājs un Aizsardzības ministrijas valsts sekretārs, un bijis triju Saeimas sasaukumu deputāts

# data[].attributes.body
1. Latvijas pievienošanās Eiropas Savienībai un tās ekonomikas attīstība liecina par valsts gatavību integrēties starptautiskajā sabiedrībā un piedalīties globālās ekonomikas procesos, vienlaikus saglabājot un attīstot savu kultūras un valodas identitāti.