# data[].attributes.body
El piano és un instrument musical de teclat i corda percutida, conegut per la seva versatilitat, riquesa sonora i ampli rang dinàmic. És un dels instruments més populars i apreciats en la música clàssica, la música popular i molts altres estils musicals.

# data[].attributes.body
Ancien grece

# data[].attributes.body
La flauta travesera és un instrument musical de vent-fusta que es toca amb l'embocadura a la dreta del músic. Es compon d'un tub metàl·lic amb forats i claus per produir diferents notes. Es toca bufant a través de l'embocadura mentre es canvien els dits de posició als forats per variar els sons. És com una canya allargada que produeix sons dolços i penetrants. Aquest instrument és popular en molts estils de música, com ara la música clàssica, el jazz i la música popular. Es veu sovint en orquestres, bandes de música i com a instrument solista.

# data[].attributes.body
La flauta dolça és un instrument de vent-fusta amb embocadura recta. Es toca col·locant els dits als forats mentre es bufa per l'embocadura. Té un so suau i melòdic, ideal per a música d'època i aprenentatge musical.

# data[].attributes.body
L’acordió és un instrument musical de la família dels instruments de vent, conegut també com "l’acordió de botons" o "de tecles" segons el tipus. Es caracteritza per tenir una estructura rectangular que integra un conjunt de botons o tecles, un fuelle extensible i un sistema de llengüetes metàl·liques que produeixen el so. El so de l’acordió es genera quan l’intèrpret fa passar l’aire a través de les llengüetes mitjançant la compressió o expansió del fuelle.

# data[].attributes.body
L’orgue és un instrument musical de la família dels instruments de teclat i és conegut pel seu so potent i majestuositat. Els orgues es poden trobar en esglésies, auditoris, sales de concert i fins i tot en algunes cases privades. El seu funcionament es basa en l’ús de tubs de diverses mides i formes per produir so, amb l’aire que es fa passar a través d’aquests tubs controlat per un teclat.

# data[].attributes.body
El flautí, també conegut com a piccolo, és un instrument de vent més petit que la flauta travessera, afinat una octava més alta. Mesura al voltant de 32 cm i pot estar fet de fusta, plàstic o metall. És conegut pel seu so agut i brillant, i s'utilitza freqüentment en bandes i orquestres simfòniques per destacar passatges ràpids i brillants.

# data[].attributes.body
La flauta de pan és un instrument de vent amb tubs buits de diferents longituds, cadascun produint un so diferent. Té una història antiga i és coneguda en diverses cultures, com la zampoña andina i el nai romanès. Es fabrica amb materials com canya, bambú o fusta, i es toca bufant a través dels tubs. Utilitzada en música folklòrica, clàssica i contemporània, és valorada pel seu so únic i la seva versatilitat

# data[].attributes.body
Instrument musical de vent fusta, semblant a una flauta de bec, que es toca amb una sola mà, generalment l'esquerra, i produeix un so molt agut.

# data[].attributes.body
El saxofon és un instrument musical de la família dels instruments de vent-fusta, generalment fet de llautó, que consta d'un filtre amb una llengüeta simple igual que el clarinet.

# data[].attributes.body
El clarinet és un instrument de vent-fusta amb una història que es remunta al segle XVIII(8), desenvolupat per Johann Christoph Denner. Fet principalment de fusta, té una boquilla amb una canya que vibra quan es bufa. Es toca amb els dits que obren i tanquen els forats i les claus. És usat en una àmplia varietat de gèneres musicals com la música clàssica i el jazz, i té diverses variants com el clarinet en Sib, La, baix i piccolo. És valorat per la seva versatilitat i rica qualitat sonora.

# data[].attributes.body
El clarinet baix inventat el 1836 per Adolphe Sax, és un instrument del grup de vent de fusta, perquè sona gràcies a una canya que es posa a l'embocadura.

# data[].attributes.body
La corneta és un instrument de vent-metall similar a la trompeta, però amb un tub més curt i una embocadura més cònica, produint un so més suau. S'utilitza en bandes militars, bandes de música i alguns gèneres de jazz.

# data[].attributes.body
La trompeta és un instrument de vent-metall amb un tub cilíndric i pistons per canviar les notes. Es toca bufant a través de l'embocadura i manipulant els pistons amb els dits. És coneguda pel seu so brillant i és utilitzada en una àmplia varietat de gèneres musicals.

# data[].attributes.body
La trompa és un instrument de vent-metall amb un tub llarg i enrotllat, una embocadura en forma de copa i una campana ampla. Es toca bufant i utilitzant vàlvules per canviar les notes, i sovint s'utilitza la mà dins de la campana per modificar el timbre. És popular en orquestres i bandes simfòniques pel seu so ric i càlid.

# data[].attributes.body
El trombó és un instrument de vent-metall similar a la trompeta, però amb un tub més llarg i una campana més gran, produint un so més profund i baix. És utilitzat principalment en música clàssica i orquestral, destacant per la seva presència imponent i versatilitat musical.

# data[].attributes.body
La tuba és un gran instrument de vent-metall conegut pel seu so profund i ric. S'utilitza en diverses formacions musicals com bandes de música, orquestres i música de jazz, oferint una base sonora fonamental

# data[].attributes.body
Els platarets són un instrument de percussió que forma part de la família dels idiòfons. També coneguts com a plats o címbals, aquests instruments són àmpliament utilitzats en una varietat de contextos musicals, des de la música clàssica fins a la contemporània, passant per les bandes de música, les orquestres i els grups de rock. A continuació, et proporciono una descripció detallada dels platarets

# data[].attributes.body
La marimba és un instrument de percussió, que consisteix en una sèrie de làmines de fusta de diferents mides, disposades de major a menor, cadascuna amb una alçada de so diferent, que es colpegen amb malls per produir notes musicals.

# data[].attributes.body
Les castanyoles, castanyetes o postisses són un instrument idiòfon de percussió consistent en dues peces de fusta o d'os, de forma rodonenca, que tenen una cara còncava i que, agitades una contra l'altra, produeixen un so sec i fort que sol servir principalment per a acompanyar danses

# data[].attributes.body
Instrument musical de percussió format per una sèrie de làmines de fusta o de metall, ordenades horitzontalment segons la mida i el so, que es toca amb dues baquetes.

# data[].attributes.body
Un metal·lòfon és un instrument musical de percussió format per un teclat de metall i una baqueta. La disposició de les tecles és similar a la del xilòfon però aquest s'usa sobretot per a acompanyaments.

Dins de la família de la percussió pertany a les plaques perquè està construït amb unes plaques de metall que fan diferents notes.

La durada del so de les seves notes sol ser més llarga que la d'un xilòfon, ja que les plaques de metall vibren més que les de fusta.

# data[].attributes.body
Una campana tubular és un instrument idiòfon, percudit, de metall, consistent en una sèrie de tubs disposats en paral·lel, suspesos d'una barra horitzontal. És un instrument propi de l'orquestra i forma part de la secció d'instruments de percussió. La seva sonoritat imita la de les campanes però aconsegueix fer un so semblant ocupant un espai molt menor.

# data[].attributes.body
"Picarols" també es pot referir a un instrument musical tradicional català, conegut com a "flabiol i tamborí". És una combinació de flauta petita (flabiol) i un petit tambor (tamborí), sovint utilitzat en festes i celebracions tradicionals a Catalunya.

# data[].attributes.body
La maraca és un instrument de percussió indeterminada fet de fusta. omplert de llavors, grans de sorra o qualsevol granulat dur. Produeixen so en sacsejar-la pel mànec. És un instrument popular a l’Amèrica del Sud utilitzat sobretot en la música lleugera

# data[].attributes.body
Consta de dos pals o troncs de fusta dura i resistent, de llargada i gruix variables, que s’utilitzen en les danses denominades de garrots, palitrocs o bastons. El so es produeix pels cops que els balladors donen, de manera alternant, als seus pals entre si, als dels altres balladors o bé copejant a terra

# data[].attributes.body
El triangle és un instrument de percussió de metall, pertanyent al grup dels idiòfons, perquè el so resultant és fruit de la vibració del metall després de ser colpejat amb la baqueta

# data[].attributes.body
El gong és un instrument de percussió. Encara que és popularment conegut com a xinès la paraula és d'origen malai.[1] Es tracta d'un gran disc metàl·lic (habitualment, de bronze) amb les vores corbades (generalment cap a dins), que es percudeix amb un mall. El gong generalment se suspèn verticalment d'un suport, com un marc de fusta.

# data[].attributes.body
La caixa xinesa és un instrument idiòfon percudit, de fusta, que habitualment té forma rectangular, tot i que també n'hi ha de tubulars, i que es toca amb una baqueta.

# data[].attributes.body
La guimbarda és un instrument musical que es juga amb la boca. Consisteix en una llaminadura de metall (normalment d'acer o ferro) que es doblega lleugerament i s'utilitza com a ressonador. L'instrumentista col·loca l'extrem doblegat a la boca i utilitza la seva boca i la respiració per produir sons vibrants, mentre utilitza els dits per variar la tensio creant així diferents tons.

# data[].attributes.body
La pandereta és un instrument musical de percussió que consta d'un cercle pla amb petites plaques metàl·liques o pastilles enganxades al seu voltant. S'utilitza colpejant o agitant la pandereta per produir un so rítmic. És un instrument comú en moltes tradicions musicals de tot el món i sovint es fa servir en conjunts musicals

# data[].attributes.body
Les "xin-xines" són un tipus de castanyoles, un instrument de percussió format per dues peces de fusta o plàstic que es colpegen juntes per produir un so rítmic. Són comunes en la música flamenca, així com en altres tradicions musicals d'Espanya i d'altres països del món. S'usen sovint com a acompanyament rítmic en ballades i altres tipus de música.

# data[].attributes.body
El violí és un instrument musical de corda fregada, conegut pel seu so brillant i la seva versatilitat. És un dels instruments més destacats en la música clàssica, però també s’utilitza en una àmplia varietat d’estils musicals, com el jazz, la música folk, el rock, i altres gèneres contemporanis.

# data[].attributes.body
La viola és un instrument musical de corda fregada, similar al violí però lleugerament més gran i amb un so més greu i profund. És una part essencial de les orquestres i quartets de corda, aportant un timbre càlid i ric que complementa perfectament els altres instruments de corda.

# data[].attributes.body
El violoncel, també conegut simplement com a cello, és un instrument de corda fregada que pertany a la família dels instruments de corda. Té una veu profunda i expressiva que cobreix una àmplia gamma de registres, des de les notes greus fins a les agudes, cosa que el fa fonamental tant en la música orquestral com en la de cambra.

# data[].attributes.body
El contrabaix, sovint anomenat simplement "contrabaix" o "baix", és un instrument de corda fregada que pertany a la família dels instruments de corda, coneguda com a fusta. És l’instrument més gran i de registre més baix d’aquesta família. El contrabaix és una peça fonamental en una gran varietat de gèneres musicals, des de la música clàssica fins al jazz, el rock, la música folclòrica i altres estils contemporanis.

# data[].attributes.body
La viola gamba és un instrument de corda fregada que es va popularitzar durant el Renaixement i el Barroc. És un instrument precursor del violoncel modern i es caracteritza per tenir una forma similar a la del violí o la viola, però amb una caixa de ressonància més allargada i una mànega en forma de V. La viola gamba té una rica història i va ser molt popular a Europa durant els segles XVI al XVIII, tot i que ha caigut en desús durant el segle XIX i part del XX

# data[].attributes.body
La viola de roda, també coneguda com a viola d’arco o nyckelharpa, és un instrument de corda fregada i polsada originari d’Europa. És coneguda per la seva estructura peculiar i el so distintiu que produeix. La viola de roda té una història rica i diverses variacions que s’han desenvolupat al llarg dels segles.

# data[].attributes.body
L'arpa és un instrument musical de corda, conegut per la seva bellesa visual i el seu so etèri. És un dels instruments més antics del món i ha tingut una presència significativa en gèneres musicals de tot tipus, des de la música clàssica fins al folk, el jazz i la música popular contemporània.

# data[].attributes.body
La guitarra és un dels instruments musicals més populars i versàtils del món. Tant si es tracta d'acompanyar una cançó, de tocar solos intricats o d'improvisar en una jam session, la guitarra té un lloc destacat en una àmplia varietat de gèneres musicals, des del rock i el blues fins al flamenc, el jazz, el folk i més enllà.

# data[].attributes.body
La llaut és un instrument de corda de la família dels llaüts, tradicionalment utilitzat en la música del Pròxim Orient, el Mediterrani oriental i el nord d'Àfrica. És un instrument ric en història i tradició, i la seva sonoritat càlida i ressonant ha captivat músics i oients durant segles.

# data[].attributes.body
La bandurria és un instrument musical de corda pinçada que té un paper destacat en la música tradicional espanyola. Amb el seu so brillant i la seva aparença distintiva, la bandurria ha estat una peça important en els conjunts de música folklòrica i ha contribuït a enriquir el paisatge musical d'Espanya i altres regions.

# data[].attributes.body
La mandolina és un instrument musical de corda de la família del llaüt. Té una caixa de ressonància arrodonida o en forma de llàgrima i sol tenir vuit cordes, agrupades en quatre parells (cors) que es toquen de manera similar a una guitarra. La mandolina es toca amb una pua, i és coneguda pel seu so brillant i clar. És utilitzada en diversos gèneres musicals, incloent-hi la música clàssica, el bluegrass, la música folk, i la música tradicional italiana.

# data[].attributes.body
La balalaika és un instrument musical de corda típic de la música folklòrica russa. Es caracteritza per tenir una forma triangular i generalment tres cordes. Es toca fregant o puntejant les cordes amb els dits o amb una pua. Hi ha diferents mides de balalaikes, des de la petita prima fins al gran contrabaix, cadascuna produint un rang de tons diferent. La balalaika és reconeguda pel seu so distintiu i la seva associació amb la cultura i la música tradicional russa.

# data[].attributes.body
El banjo és un instrument musical de corda de la família dels cordòfons, conegut pel seu so brillant i percutiu. Té una caixa de ressonància circular amb una membrana de pell o plàstic estirada sobre un marc, similar a un tambor. Generalment, té quatre, cinc o sis cordes, i es toca fregant o puntejant les cordes amb els dits o amb una pua. El banjo és un instrument emblemàtic en la música tradicional nord-americana, especialment en gèneres com el bluegrass, el folk, el country i el jazz.

# data[].attributes.body
El sitar és un instrument musical de corda tradicional de l’Índia, molt utilitzat en la música clàssica hindustànica. Es caracteritza per tenir un mànec llarg i estret, amb una gran caixa de ressonància en forma de carbassa. Té entre 18 i 21 cordes, de les quals sis o set són principals i la resta són cordes simpàtiques que ressonen per simpatia amb les principals, creant un so ric i complex. Les cordes es toquen amb un plectre metàl·lic (mizrab) que es porta al dit índex de la mà dreta. El sitar és conegut pel seu so distintiu, que inclou microtonalitats i embelliments com el glissando (meend).

# data[].attributes.body
El clavecí és un instrument de teclat i corda pinçada que va ser molt popular durant els períodes Barroc i Renaixentista. Encara que menys comú avui en dia que el piano, el clavecí va tenir una influència significativa en el desenvolupament de la música occidental i continua sent utilitzat en interpretacions històriques i enregistraments de música antiga.

# data[].attributes.body
El clavicordi és un instrument musical de teclat i corda percutida que va ser popular durant els períodes Barroc i Clàssic. És conegut per la seva delicadesa i la capacitat de controlar el volum i l’expressió amb gran precisió. Encara que menys conegut avui en dia que el piano, el clavicordi ha estat valorat per la seva intimitat sonora i la seva capacitat de comunicar emocions subtils a través de la música.

# data[].attributes.body
Es caracteritza per tenir un so penetrant i expressiu. Consisteix en un tub llarg de fusta amb una sèrie de claus que permeten variar l'altura de les notes. La canya doble, feta de canya, es col·loca a la boca i vibra quan el músic hi bufa a través de l'instrument, produint el so característic de l'oboe

# data[].attributes.body
un instrument musical de la família del vent de fusta, emparentat amb l'oboè tant per la seva estructura com pel seu timbre.[1] En l'embocadura té una llengüeta de canya doble i el tub és lleugerament cònic

# data[].attributes.body
Té una embocadura doble, és a dir, utilitza una canya doble per produir el so. El fagot té una forma allargada i estreta, amb diverses claus que s'utilitzen per canviar la longitud del tub, permetent al músic produir diferents notes musicals. És conegut pel seu so profund i ric, i forma part important de les orquestres simfòniques i altres agrupacions musicals.

# data[].attributes.body
un instrument de vent de fusta, de la família de l'oboè. És similar al fagot, però força més gran. El seu ús en l'orquestra sempre ha estat excepcional. Està construït totalment de fusta

# data[].attributes.body
La tenora és un instrument de llengüeta doble, considerat un descendent de la xeremia, que es va tocar a tot d'Europa des de l'edat mitjana

# data[].attributes.body
És similar a la gralla, però té una mida més petita i una tessitura més aguda. Com la gralla, el tible té una embocadura simple i utilitza una sola canya per produir el so. Típicament, el tible és utilitzat com a instrument melòdic principal en formacions musicals tradicionals, com ara cobles i grups de música popular. És un instrument característic de la música tradicional catalana i també es troba sovint en festes, cercaviles i altres esdeveniments culturals.

# data[].attributes.body
Té una embocadura simple, és a dir, utilitza una sola canya per produir el so. Es caracteritza per tenir un tub llarg i estret, generalment fet de fusta de canya o de boix. La gralla té un so fort i penetrant, i és utilitzada en celebracions populars, festes tradicionals, com ara festes majors, cercaviles, balls i altres esdeveniments culturals. És un instrument emblemàtic de la música tradicional catalana i és sovint acompanyat per altres instruments com la tenora, el tamborí, els timbals i les tenores.

# data[].attributes.body
El tamborí és un instrument de percussió tradicional, especialment present a Catalunya, que consisteix en un petit tambor de doble membrana. Es toca amb una sola baqueta, mentre l'intèrpret sovint toca simultàniament una flauta o un altre instrument melòdic amb l'altra mà.

# data[].attributes.body
El tambor és un instrument de percussió format per una caixa de ressonància amb una membrana tensa que es colpeja amb baquetes o mans per produir so. És fonamental per marcar el ritme en diversos gèneres musicals.

# data[].attributes.body
La caixa és un tambor de percussió petit amb una membrana estirada a una superfície plana i rectangular. És fonamental en les bandes de música, les orquestres i les bandes de marxa, ja que proporciona un ritme constant i precís. Es toca amb baquetes i es pot ajustar la tensió de la membrana per variar el so, des de picants i aguts fins a més profunds i ressonants. A més de mantenir el temps, la caixa també pot oferir accents i efectes dinàmics en una peça musical.

# data[].attributes.body
La timbala és un tambor de percussió de forma cilíndrica amb una membrana estirada a cada extrem. S'utilitza en una varietat de gèneres musicals com la música llatina, el jazz i la música orquestral. Es toca amb baquetes i pot produir una àmplia gamma de sons, des de ritmes ràpids i enèrgics fins a patrons més suaus i melòdics. Aquest instrument és essencial per a mantenir el ritme i afegir textura a les composicions musicals.

# data[].attributes.body
El bombo és un gran tambor de percussió que té una forma cilíndrica i una membrana estirada en un extrem. Es toca mitjançant l'ús de pedals o amb baquetes, i produeix un so profund i ressonant que és fonamental en molts estils musicals, com la música clàssica, el rock, el jazz i les bandes marcials. A més de proporcionar el ritme bàsic, el bombo també pot oferir efectes dinàmics i d'impacte en una composició musical.

# data[].attributes.body
Els bongos són un parell de tambors petits, normalment de diferents mides, connectats per un eix i disposats de manera adjacent. Solen ser de fusta o d'alumini i tenen membranes estirades sobre el seu cap. Aquests instruments de percussió es toquen amb els dits i les mans i són populars en una àmplia gamma de gèneres musicals, com la música llatina, el jazz i el rock.

# data[].attributes.body
La ximbomba és un instrument de percussió tradicional que es compon d'un cilindre buit, sovint fet de fusta o fang, tancat amb una membrana de pell estirada a un extrem. La seva singularitat rau en una canya o bastó situat al seu interior, que s'ha de fregar amb les mans humides o amb una superfície especial, creant un so vibrant i característic. Aquest instrument, present en celebracions populars i en la música folklòrica de moltes cultures, requereix una tècnica particular per aconseguir diferents sons i efectes acústics.

# data[].attributes.body
El pandero és un instrument de percussió amb un marc circular de fusta i una membrana estirada, sovint amb cascavells. Es toca amb les mans i s'utilitza en músiques tradicionals de diverses cultures.

# data[].attributes.body
Lyre: A stringed instrument similar to a small harp, often associated with Apollo, the god of music. It had a sound box and several strings, typically played with a plectrum.

# data[].attributes.body
Kithara (Cithara): A large, professional version of the lyre, used by musicians in formal settings and competitions.

# data[].attributes.body
Aulos: A double-reed instrument, similar to an oboe, often played in pairs. It was used in various ceremonies, including religious rites and athletic events.

# data[].attributes.body
Panpipes (Syrinx): A set of reed pipes of varying lengths bound together, played by blowing across the tops of the pipes. It is associated with the pastoral god Pan.

# data[].attributes.body
Salpinx: A type of trumpet used in military and ceremonial contexts.

# data[].attributes.body
Hydraulis: An early form of a water organ, which used water pressure to push air through pipes, creating sound.

# data[].attributes.body
Tibia: The Roman equivalent of the Greek aulos, also a double-reed instrument, used in various public and private ceremonies.

# data[].attributes.body
Cornu: A large, curved horn used in military settings to signal orders.

# data[].attributes.body
Buccina: A brass instrument similar to the cornu, used for military signals.

# data[].attributes.body
Lituus: A J-shaped wind instrument used in religious and military contexts.