# data[].attributes.headline
Картини Ван Гога

# data[].attributes.subject
Картини Ван Гога

# data[].attributes.body
Ван Гог є одним із найбільших художників постімпресіонізму. Його картини, зокрема "Зоряна ніч" і "Соняшники", стали культовими, змінюючи уявлення про мистецтво.

# data[].attributes.attachment_link.title
Найвідоміші картини ван Гога - арт-студія ”Ліхтарик”

# data[].attributes.attachment_link.description
Вінсент ван Гог – один з найвідоміших художників в світі. За життя він зміг продати лише одну картину. Та після смерті він став одним з найдорожчих художників.

# data[].attributes.headline
Храм Та Пром (Камбоджа)

# data[].attributes.subject
Храм Та Пром (Камбоджа)

# data[].attributes.body
Відомий завдяки тому, що дерева, які виросли прямо з руїн, стали частиною його архітектури. Це одна з найбільш загадкових і красивих архітектурних пам'яток Камбоджі.

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Та Пром ( кхмер. ប្រាសាទតាព្រហ្ម; "пращур Брахми") - буддистський храм, що знаходиться на території храмового комплексу Ангкор на північний захід від храму Східний Мебон і на схід від історичного міста Ангкор-Тхом в провінції Сіемреап на північному заході Камбоджі. Він знаходиться в густих джунглях у напівзруйнованому стані. У XII-XIII столітті мав назву Раджавіхара ( кхмер. រាជវិហារ).

Після зйомок у храмі сцен фантастичного бойовика "Лара Крофт: Розкрадачка гробниць" у народі камбоджійці стали його називати храмом Анджеліни Джолі.

Будівництво храму Та-Пром завершилося в 1186 році. Він був зведений на честь матері імператора Джаявармана VII в традиційному для кхмерів байонському стилі. Спочатку територія храмового комплексу площею 730 квадратних кілометрів включала в себе 260 позолочених статуй індуїстських богів, 39 веж і кілька сотень кам'яних жител для слуг. Та-Пром був оточений трикутною стіною, що до наших днів практично не збереглася.

Масштабну територію храмового комплексу обслуговувало майже 12 тисяч осіб - монахи, прислужники і танцівниці. На його території було знайдено золотий посуд, діаманти, перлини, шовкові покривала і інкрустовані дорогоцінними каменями парасольки. Храму підпорядковувалися три тисячі найближчих сіл. За сотні років джунглі змінили архітектуру Та-Пром до невпізнання.

У середині XX століття археологи та науковці прийняли рішення не відновлювати первісний вигляд Та-Прому для того, щоб туристи змогли отримати уявлення про те, як виглядали храми Ангкора до приходу цивілізації. Однак в 1992 році комплекс був включений в список Всесвітньої спадщини ЮНЕСКО - і на всій території почалися реставраційні роботи. Реконструкція храму Та-Пром почалася лише в 2009-му: насамперед тут спиляли багатовікові дерева, щоб запобігти подальшому руйнуванню.

Albanese, Marilia (2006). The Treasures of Angkor (Paperback). Vercelli: White Star Publishers. ISBN 88-544-0117-X.

Coèdes, George. "La stèle de Ta-Prohm, " in Bulletin de l'École française d'Extrême-Orient, Vol.6, No.1-2 (1906), pp. 44-86. This article, written in French by Angkor-scholar Coedes, gives the original text of the foundational stele at Ta Prohm, as well as a French translation of the text. The article is available online at gallica.bnf.fr, the website for the Bibliothèque nationale de France.

Freeman, Michael and Jacques, Claude. Ancient Angkor. River Books, 1999. ISBN 0-8348-0426-3.

Glaize, Maurice. The Monuments of the Angkor Group. Revised 1993 and published online at theangkorguide.com.

Jessup, Helen Ibbitson; Brukoff, Barry (2011). Temples of Cambodia - The Heart of Angkor (Hardback). Bangkok: River Books. ISBN 978-616-7339-10-8.

Rooney, Dawn. Angkor: An Introduction to the Temples. Odyssey Publications 3rd edition 1999. ISBN 962-217-601-1.

# data[].attributes.attachment_link.title
Та Пром - Вікіпедія

# data[].attributes.attachment_link.description
Та Пром ( кхмер. ប្រាសាទតាព្រហ្ម; "пращур Брахми") - буддистський храм, що знаходиться на території храмового комплексу Ангкор на північний захід від храму Східний Мебон і на схід від історичного міста Ангкор-Тхом в провінції Сіемреап на північному заході Камбоджі. Він знаходиться в густих джунглях у напівзруйнованому стані. У XII-XIII столітті мав назву Раджавіхара ( кхмер.

# data[].attributes.headline
Тайський пад тай

# data[].attributes.subject
Тайський пад тай

# data[].attributes.body
Це смажена рисова локшина з яйцем, тофу, морепродуктами або куркою, приправлена арахісом і лаймом. Це традиційна страва, яку готують на вулицях Таїланду.

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Матеріал з Вікіпедії - вільної енциклопедії.

Пад тай ( тай. ผัดไทย) - страва тайської кухні, основою якого є швидкозасмажена рисова локшина в спеціальній суміші соусів з додаванням різних проростків та овочів. Поширена по всьому Таїланду, популярна страва як вуличної кухні, так і ресторанів.

Часто пад тай готують із додаванням м'яса чи птиці найчастіше курки), морепродуктів. Всі інгредієнти попередньо замочують(у випадку овочів) та маринують(м'ясну частину). Процес готування займає всього декілька хвилин, коли на сильно розпечену сковорідку все висипають і перемішують в спеціальній суміші соусів, саме суміш соусів визначає особливий смак страви.

Хоча рисова локшина, обсмажена у фритюрі, з'явилася у Таїланді з Китаю ще багато століть тому, страва пад-тай була винайдена в середині 20-го століття.

# data[].attributes.attachment_link.title
Пад тай - Вікіпедія

# data[].attributes.attachment_link.description
Матеріал з Вікіпедії - вільної енциклопедії. Пад тай ( тай. ผัดไทย) - страва тайської кухні, основою якого є швидкозасмажена рисова локшина в спеціальній суміші соусів з додаванням різних проростків та овочів. Поширена по всьому Таїланду, популярна страва як вуличної кухні, так і ресторанів. Часто пад тай готують із додаванням м'яса чи птиці найчастіше курки), морепродуктів.

# data[].attributes.headline
Японські роли

# data[].attributes.subject
Японські роли

# data[].attributes.body
Відомі по всьому світу, ці суші обгорнуті в водорості та наповнені рисом, рибою та іншими інгредієнтами. Це популярна їжа для швидкого перекусу в Японії.

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Суші ( яп. 鮨 / 鮓 / 寿司, すし, ) - традиційна страва японської кухні зроблена на основі рису, обробленого рисовим оцтом чи сіллю, та різноманітних начинок чи нашарувань, серед яких переважають морські продукти, але можуть входити м'ясо, овочі, водорості, гриби чи яйця. Суші бувають сирими, приготовленими чи маринованими.

В Японії словом суші позначають широке коло страв, однак на Заході під ним помилково розуміють лише грудку рису покриту шматком сирої риби.

Існують різноманітні види суші. Вони називаються:

(завиванці) - суші закручені у водорості норі. Від японського слова маку - "закручувати"

ніґірі-дзуші (стискунчики) - суші зроблені із грудочки рису з начинкою, спресовані у кулаці. Від японського слова ніґіру - "стискати".

інарі-дзуші (інарці) - суші виготовлені у вигляді мішечків смаженого тофу з рисом і начинкою. Від японського божества Інарі.

тірасі-дзуші (розсипанка) - суші зроблені з рису з розсипаним по ньому начинням називаються. Від японського слова тірасу - "розсипати". Різновид рибного плову.

Історія виникнення суші бере початок у Південній Азії, де варений рис почали застосовувати для приготування і консервування риби. Очищена та розрізана на невеликі шматочки риба посипалася сіллю та змішувалась з рисом, після чого поміщувалась під тиск з каменів, який за декілька днів замінювався кришкою. Протягом декількох місяців відбувався процес молочнокислої ферментації рису та риби. Приблизно у VII ст. через Китай та Таїланд цей спосіб отримав розповсюдження у Японії. Традиція споживання ферментованої риби збереглась і на сьогодні в країнах Південної Азії. Китайський ієрогліф, що перекладається як суші, означає "маринована риба", однак, власне традиція їх приготування у Китаї зникла. На сьогодні в Японії таким чином готують інарідзусі.

У XVII ст. з'явилось рисове суші, що містило в собі варений рис, рисовий солод, морепродукти та овочі. Невдовзі почали виготовляти рисовий оцет, який додавали до рису, що виключило процес бродіння і суттєво зменшило час приготування суші.

У XIX ст. кухар Йохей Ханай з Токіо вирішив повністю відмовитись від маринованої риби і подавати рибу сирою. Таким чином процес приготування суші зменшився до декількох хвилин. Нове запропоноване суші швидко завоювало популярність і, в підсумку, з'явилось два способи приготування страви. Перший спосіб отримав назву Кансай - за іменем району міста Осака, інший - Едо, адже саме так до 1868 року називався Токіо. Миттєво з'явились ресторани та кафе, в яких пропонувалось суші, а у магазинах почав продаватись спеціально приготовлений рис для домашнього приготування суші. Відтоді процес приготування суші принципово не змінювався, лише з'являлися нові рецепти та інгредієнти для страви.

Останнім принципово важливим етапом в історії суші було втіленням в практику приготування суші автоматів у 1980-х роках, так званих суші-роботів, розроблених у кінці 1970-х рр. Одна лінія суші-автоматів (кожен з яких виконує одну чи декілька операцій, починаючи від промивання рису та закінчуючи упакуванням суші у полімерну плівку) здатна замінити від декількох до декількох десятків професійних кухарів-сушистів, при цьому питання дотримання технології, правил гігієни та санітарних умов, дуже важливі через специфіку суші. Хоча технологія застосування суші-роботів розповсюджується, проте його поширення стримує масова думка, що суші повинні обов'язково готуватися людськими руками.

Розповсюджена помилкова думка, що у суші використовується лише сира риба. Проте, річкова або прохідна риба, як-от лосось, сирою в їжу не використовується, через високу небезпеку зараження паразитами.

Найчастіше васабі навіть немає на столі. Ним змащують рибу, як це і належить робити, перед приготуванням суші. В Японії приносять тільки імбир, який їдять перед кожною новою порцією. Він оновлює рецептори, готує їх до смаку нової риби.

# data[].attributes.attachment_link.description
Суші ( яп. 鮨 / 鮓 / 寿司, すし, ) - традиційна страва японської кухні зроблена на основі рису, обробленого рисовим оцтом чи сіллю, та різноманітних начинок чи нашарувань, серед яких переважають морські продукти, але можуть входити м'ясо, овочі, водорості, гриби чи яйця. Суші бувають сирими, приготовленими чи маринованими.

# data[].attributes.headline
Французький круасан

# data[].attributes.subject
Французький круасан

# data[].attributes.body
Класичний французький випічок, відомий своїм хрустким зовнішнім виглядом і м’якою текстурою всередині. Круасани подаються на сніданок з джемом або шоколадом.

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Круасан

Тарілка маленьких круасанів

Круаса́н ( фр. croissant, досл. "півмісяць", тж. "ріжок, підковка", ін. значення "той, що зростає") - традиційний для французької та австрійської кухонь невеликий хлібо-булочний кондитерський виріб із листкового тіста у формі півмісяця з начинкою або без. Свого роду традиційний для України виріб під назвою рогалик, але той зазвичай не готується з листкового тіста і може бути більш загнутим.

Круасани випікаються з листкового тіста, до складу якого входять пекарські дріжджі і вершкове масло (жирність масла має бути не меншою за 82 %), що робить круасан доволі калорійним і жирним.

Круасани можуть бути як без начинки, так і з різноманітним наповненням - найчастіше шоколадна глазур, джем, горіхова суміш, сир тощо.

Походження круасанів оповите величезною кількістю міфів. Існує версія, за якою випічка у формі півмісяця була традиційною для Австрії ще з 1000 року. У Франції круасани вперше згадуються в описі званого королевського бенкету в Парижі, влаштованого у 1549 році. Згідно з іншою версією, круасани у Франції офіційно представила та популяризувала Марія-Антуанетта Австрійська у 1770 році, а вперше їх виготовили віденські пекарі у 1689 році.

Вважають, що перший рецепт круасанів був опублікований у 1891 році. Рецепт цих виробів з листкового тіста вперше згадується у Франції у 1905 році. Спочатку круасани робили з іншого тіста, і вони були схожі на здобні булочки.

Хліб у формі півмісяця був популярний ще за Середньовіччя на Сході (існують навіть версії, що такий хлібець у формі півмісяця - символу іслама винайдено саме мусульманами).

У французькій кухні і навіть культурі в цілому круасан є своєрідним національним символом. У Франції традиційним є вживання круасанів на сніданок разом з філіжанкою кави або какао. Крім того, круасани зазвичай входять до сніданкових меню більшості готелів світу (т. зв. європейський континентальний сніданок), розрахованих на приймання відвідувачів з Європи.

# data[].attributes.attachment_link.title
Круасан - Вікіпедія

# data[].attributes.attachment_link.description
Круаса́н ( фр. croissant, досл. "півмісяць", тж. "ріжок, підковка", ін. значення "той, що зростає") - традиційний для французької та австрійської кухонь невеликий хлібо-булочний кондитерський виріб із листкового тіста у формі півмісяця з начинкою або без. Свого роду традиційний для України виріб під назвою рогалик, але той зазвичай не готується з листкового тіста і може бути більш загнутим.

# data[].attributes.headline
Карнавальне свято (Бразилія)

# data[].attributes.subject
Карнавальне свято (Бразилія)

# data[].attributes.body
Це найбільший карнавальний фестиваль у світі, що включає яскраві паради, танці самби, костюми та багато музики. Карнавал проходить перед початком Великого посту.

# data[].attributes.attachment_link.title
🌟Карнавал у Ріо-де-Жанейро 2024 офіційне відкриття King declares Rio Carnival 2024 officially open

# data[].attributes.headline
Фестиваль ліхтарів (Китай)

# data[].attributes.subject
Фестиваль ліхтарів (Китай)

# data[].attributes.body
Відзначається в останній день китайського Нового року. Люди виготовляють яскраві ліхтарі у формі тварин і різних об'єктів, а також запускають їх у небо, щоб принести удачу.

# data[].attributes.attachment_link.provider_name
Фонд Вікімедіа

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Учасники проектів Вікімедіа

# data[].attributes.attachment_link.title
Свято ліхтарів — Вікіпедія

# data[].attributes.attachment_link.description
Матеріал з Вікіпедії — вільної енциклопедії.

# data[].attributes.headline
День мертвих (Мексика)

# data[].attributes.subject
День мертвих (Мексика)

# data[].attributes.body
Це свято вшановує померлих родичів і друзів. Люди створюють вівтарі, прикрашають їх квітами, свічками та фотографіями покійних, готують їхні улюблені страви.

# data[].attributes.attachment_link.provider_name
Фонд Вікімедіа

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Учасники проектів Вікімедіа

# data[].attributes.attachment_link.title
День мертвих — Вікіпедія

# data[].attributes.attachment_link.description
Матеріал з Вікіпедії — вільної енциклопедії.