# data[].attributes.body
Sluneční soustava je naším domovem v rámci rozlehlého vesmíru. Vznikla cca před 4.6 miliardami let z rotujícího tzv. protoplanetárního disku. 99,8% její hmoty je nyní obsaženo ve Slunci.

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Frýdek-Místek: Muzeum meteoritů

Jaroslava Filipa sbírání meteoritů zaujalo natolik, že pro svou sbírku zřídil ve Frýdku-Místku vlastní muzeum, kterým nás v této reportáži osobně provede. V muzeu najdeme všechny základní typy vesmírných kamenů, které si detailně prohlédneme. Většina z nich pochází z pásu asteroidů mezi Marsem a Jupiterem. Součástí sbírky jsou i vltavíny.

# data[].attributes.attachment_link.title
Vznik sluneční soustavy - ČT edu - Česká televize

# data[].attributes.attachment_link.description
Pořad pojednává o vzniku Sluneční soustavy a jednotlivých planet. Dále vysvětlí, jak Hubbleův teleskop přispěl k lepšímu porozumění vesmíru.

# data[].attributes.body
Slunce je životodárná hvězda v centru naší planetární soustavy, která nám dodává světlo a teplo - díky termojaderným reakcím v nitru (tam dosahuje teplota až 15 milionů Kelvinů, na povrchu kolem 5800 K = cca 5500 stupňů Celsia).

# data[].attributes.body
Merkur je Slunci nejbližší a současně i nejmenší planetou sluneční soustavy, která dosahuje pouze o 40 % větší velikosti než pozemský Měsíc. Jeho oběžná dráha je ze všech planet nejblíže ke Slunci a jeden oběh kolem Slunce trvá pouze 87,969 dne.

# data[].attributes.body
Venuše je druhá planeta od Slunce ve sluneční soustavě.   Venuše je terestrická planeta, co do velikosti a hrubé skladby velmi podobná Zemi; někdy se proto nazývá „sesterskou planetou“ Země. Ačkoliv orbity všech ostatních planet jsou elipsami, orbita Venuše je jediná téměř kružnicí, Slunce je pouze o 0,7 % mimo skutečný střed Venušiny oběžné dráhy.

# data[].attributes.body
Země je třetí planeta sluneční soustavy, zároveň největší terestrická planeta v soustavě a jediné planetární těleso, na němž je dle současných vědeckých poznatků potvrzen život. Země nejspíše vznikla před 4,6 miliardami let a krátce po svém vzniku získala svůj jediný přirozený satelit – Měsíc. Země obíhá kolem Slunce po téměř kružnicové dráze s velmi malou excentricitou. Země jako domovský svět lidstva má mnoho názvů v závislosti na národu, mezi nejznámější patří název latinského původu Terra, Tellus či řecký název Gaia.

# data[].attributes.body
Mars je čtvrtá planeta sluneční soustavy, druhá nejmenší planeta soustavy po Merkuru. Je pojmenována po římském bohu války Martovi. Jedná se o planetu terestrického typu, tj. má pevný horninový povrch pokrytý impaktními krátery, vysokými sopkami, hlubokými kaňony a dalšími útvary. Má dva malé měsíce nepravidelného tvaru pojmenované Phobos a Deimos.

# data[].attributes.body
Jupiter je největší planeta sluneční soustavy, v pořadí pátá od Slunce. Sluneční soustava je někdy popisována jako dvojsystém skládající se ze Slunce a Jupiteru jako hlavních dvou členů a dalších menších těles. Jupiter, Saturn, Uran, a Neptun jsou označovány jako plynní obři, či planety jupiterského typu. Jupiter má hmotnost přibližně jedné tisíciny Slunce, což je okolo dva a půl krát více než všechny ostatní planety sluneční soustavy dohromady.

# data[].attributes.body
Saturn je šestá, po Jupiteru druhá největší planeta sluneční soustavy. Planeta byla pozorována již starověkými astronomy a byla pojmenována po římském bohu Saturnovi, který byl obdobou řeckého boha Krona. Astronomický symbol pro Saturn je ♄.

# data[].attributes.body
Uran je sedmá planeta od Slunce, třetí největší a čtvrtá nejhmotnější planeta ve sluneční soustavě. Řadí se mezi plynné obry a společně s Neptunem i mezi tzv. ledové obry. Jméno má po řeckém bohu Úranovi, bohu nebes. Symboly planety Uran jsou znak ♅ (užívaný v astrologii) nebo  (užívaný v astronomii). I přes to, že je možné Uran za příznivých podmínek pozorovat pouhým okem na noční obloze, nebyl antickými astronomy rozpoznán jako planeta, ale byl považován za hvězdu kvůli malé rychlosti a slabé záři.

# data[].attributes.body
Neptun je osmá a od Slunce nejvzdálenější planeta sluneční soustavy a řadí se mezi představitele plynných obrů.[18] S rovníkovým průměrem okolo 50 000 km spadá mezi menší plynné obry sluneční soustavy. Podobně jako u ostatních plynných obrů je možno přímo pozorovat pouze svrchní vrstvy atmosféry, ve kterých je vidět několik velkých temných skvrn připomínajících skvrny v atmosféře Jupiteru.

# data[].attributes.headline
Římští bohové (a jejich řecký ekvivalent)

# data[].attributes.subject
Římští bohové (a jejich řecký ekvivalent)

# data[].attributes.body
Merkur, latinsky Mercurius, je římský bůh obchodu.Kromě obchodu měl i další funkce, opět zpravidla pod řeckým vlivem, zahrnující například výmluvnost, provázení duší do podsvětí, zlodějství, štěstěny, zisku, blahobytu, losů, veselí a cestování. Přejal též Hermovy atributy jako hůl caduceus, okřídlený klobouk a střevíce.

# data[].attributes.body
Venuše (latinsky Venus) je římská bohyně smyslnosti, krásy a lásky. Později byla ztotožňována s řeckou bohyní Afroditou. V římské mytologii představovala Venuše zrozená z pěny matku Aenea, bájného zakladatele římského národa. Tato postava z římské (zároveň i z řecké) mytologie inspirovala velkou řadu umělců. V současnosti je bohyně Venuše uctívána v rámci římského rekonstrukcionalismu.

# data[].attributes.body
Mars latinsky Mārs, je římský bůh války a zemědělství. Po Jovovi byl druhým nejvýznamnějším a nejuctívanějším bohem, o čemž svědčí i to že měl stejně Jupiter a Quirinus svého flamena maior. Po Martovi byl Římany pojmenována planeta Mars a měsíc březen – mensis Martius „měsíc Martův“, který byl prvním měsícem roku až do roku 153 př. n. l.

# data[].attributes.body
Jupiter latinsky a česky alternativně Iuppiter (skloňování Jupitera/Jova, Jupiteru/Jovovi atd.), je nejvyšší z římských bohů vládnoucí nebesům a hromu. Byl hlavním bohem starověkého Říma od jeho založení do christianizace Římské říše.

# data[].attributes.body
Saturn, latinsky Saturnus, byl římský bůh zemědělství, sklizně a času. Jeho řeckým protějškem je Kronos. Byl synem Caeluse a Terry, tedy Úrana a Gaii v řecké mytologii, a jeho manželkou byla bohyně Ops (v řecké mytologii bohyně Rheia). Na Saturnovu počest se ve starověkém Římě slavily saturnálie, svátky zimního slunovratu.

# data[].attributes.body
Poseidón (řecky Ποσειδῶν) je starořeckým bohem moře a vodního živlu. Je to syn Kronův a Rheiin, ale hned po narození byl svým otcem pozřen stejně jako jeho bratři a sestry, kromě nejmladšího Dia, který když dospěl, donutil otce všechny děti vyvrhnout.

# data[].attributes.attachment_link.title
PLANETY - Měsíc [feat. Ondřej Ruml] (Official Audio)

# data[].attributes.attachment_link.description
Sluneční soustava je planetární systém hvězdy známé pod názvem Slunce, ve kterém se nachází planeta Země.

# data[].attributes.attachment_link.description
An interactive visualization of the enormous objects in our universe. See how the Earth compares to the Sun, black holes and the Milky Way.

# data[].attributes.attachment_link.description
See what the future of the universe will look like. Scroll past as the sun explodes and Andromeda collides with the Milky Way.

# data[].attributes.body
https://www.google.com/sky/

# data[].attributes.body
https://www.google.com/moon/

# data[].attributes.body
https://www.google.com/mars/

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Send Your Name to Jupiter's Moon Europa

Go farther with NASA - all the way to Jupiter's icy moon Europa. Sign up to send your name on NASA's Europa Clipper spacecraft by Sunday, Dec. 31.

Sign Up

The Space Station Turns 25

The International Space Station advances scientific knowledge in Earth, space, physical, and biological sciences, for the benefit of all.

Watch

Technology Drives Exploration

NASA's Space Technology Mission Directorate aims to transform future missions while ensuring American leadership in aerospace.

Latest Space Technologies

Today

Image Of The Day

Globular Cluster Omega Centauri Looks Radiant in Infrared

A cluster brimming with millions of stars glistens like an iridescent opal in this image from NASA's Spitzer Space Telescope. Called Omega Centauri, the sparkling orb of stars is like a miniature galaxy. It is the biggest and brightest of the 150 or so similar objects, called globular clusters, that orbit around the outside of our Milky Way galaxy. Stargazers at southern latitudes can spot the stellar gem with the naked eye in the constellation Centaurus. Globular clusters are some of the oldest objects in our universe. Their stars are over 12 billion years old, and, in most cases, formed all at once when the universe was just a toddler. Omega Centauri is unusual in that its stars are of different ages and possess varying levels of metals, or elements heavier than boron. Astronomers say this points to a different origin for Omega Centauri than other globular clusters: they think it might be the core of a dwarf galaxy that was ripped apart and absorbed by our Milky Way long ago. In this new view of Omega Centauri, Spitzer's infrared observations have been combined with visible-light data from the National Science Foundation's Blanco 4-meter telescope at Cerro Tololo Inter-American Observatory in Chile. Visible-light data with a wavelength of .55 microns is colored blue, 3.6-micron infrared light captured by Spitzer's infrared array camera is colored green and 24-micron infrared light taken by Spitzer's multiband imaging photometer is colored red. Where green and red overlap, the color yellow appears. Thus, the yellow and red dots are stars revealed by Spitzer. These stars, called red giants, are more evolved, larger and dustier. The stars that appear blue were spotted in both visible and 3.6-micron-, or near-, infrared light. They are less evolved, like our own sun. Some of the red spots in the picture are distant galaxies beyond our own.

Explore the Universe from your Inbox

Stay up-to-date on the latest news from NASA-from Earth to the Moon, the Solar System and beyond.

We'll never share your email address.

Sign Up

Discover More Topics From NASA

# data[].attributes.attachment_link.description
NASA.gov brings you the latest news, images and videos from America's space agency, pioneering the future in space exploration, scientific discovery and aeronautics research.

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Stellarium je volně dostupné open source počítačové planetárium. Zobrazuje oblohu realisticky ve 3D tak, jak ji můžete vidět pouhým okem, triedrem nebo dalekohledem.

funkce

obloha

výchozí katalog obsahuje více jak 600 000 hvězd

další katalogy s více než 177 miliony hvězd

výchozí katalog více než 80 000 objektů vzdáleného vesmíru

další katalog s více než 1 milionem objektů vzdáleného vesmíru

asterismy a kresby souhvězdí

souhvězdí pro více než 40 různých kultur

kalendáře pro více než 35 různých kultur

fotografie mlhovin (celý Messierův katalog)

realistická Mléčná dráha

velmi realistická atmosféra, východ a západ slunce

planety a jejich měsíce

přehlídky oblohy (DSS, iPS)

rozhraní

velké přiblížení

ovládání času

vícejazyčné rozhraní

skriptovací rozhraní

projekce typu „rybí oko" pro kopule planetárií

sférická zrcadlová projekce pro vaši vlastní nízkonákladovou kopuli

grafické rozhraní a mnoho klávesových zkratek

HTTP rozhraní (webové ovládání, API pro vzdálené ovládání)

ovládání dalekohledu

vizualizace

několik souřadnicových sítí

precesní kružnice

mihotání hvězd

padající hvězdy

ohony komet

simulace zatmění

simulace nov a supernov

umístění exoplanet

simulace pohledu do okuláru

3D scenérie

měnitelná krajina se sférickou panoramatickou projekcí

přizpůsobitelnost

systém zásuvných modulů přidávající umělé satelity, simulaci objektivu, ovládání teleskopu a další

možnost přidávání nových objektů na oblohu, ze zdrojů dostupných on-line

přidejte si svoje vlastní objekty hlubokého vesmíru, krajiny, obrázky souhvězdí, skripty...

prezentace

novinky

požadavky na systém

minimální

Linux/Unix; Windows 7 a vyšší; Mac OS X 10.15 a vyšší

3D grafická karta, která podporuje OpenGL 2.1 a GLSL 1.3 nebo OpenGL ES 2.0

512 MiB RAM

600 MiB na disku

Klávesnice

Myš, touchpad nebo podobné ukazovací zařízení

doporučené

64-bitový operační systém

Linux/Unix; Windows 10 a vyšší; macOS 11.0 a vyšší

3D grafická karta podporující OpenGL 3.3 a vyšší

1 GiB RAM a více

1.5 GiB místa na disku

Klávesnice

Myš, touchpad nebo podobné ukazovací zařízení

Temnější prostředí (hluboký stín nebo interiér)

vývojáři

Koordinátor projektu: Fabien Chéreau
Návrhář grafiky: Martín Bernardi
Vývojáři: Alexander V. Wolf, Georg Zotti, Guillaume Chéreau, Ruslan Kabatsayev, Worachate Boonplod
Výzkum nebeských kultur: Susanne M. Hoffmann
Spolupracovníci: Jocelyn Girod a všichni ostatní z této komunity.

finanční podpora

Mnoho jednotlivců a organizací podporuje rozvoj Stellaria prostřednicvím darů. Nejštědřejšími finančními přispěvateli (s dary nad 250 $) jsou Laurence Holt, Astronomie-Werkstatt "Sterne ohne Grenzen", John Bellora, Jeff Moe (Spacecruft), BairesDev, Vernon Hermsen, Triplebyte, Marla Pinaire, Satish Mallesh, Vlad Magdalin, Philippe Renoux, Fito Martin.

stříbrný sponzor

sociální sítě

spolupráce

Na následujících odkazech se můžete o Stellariu dozvědět více, získat podporu a pomoci projektu:

poděkování

Pokud bylo Stellarium užitečné pro vaši výzkumnou práci, uveďte prosím ve svém poděkování následující článek:
Tento výzkum využil počítačového planetária Stellarium

Zotti, G., Hoffmann, S. M., Wolf, A., Chéreau, F., & Chéreau, G. (2021). The Simulated Sky: Stellarium for Cultural Astronomy Research. Journal of Skyscape Archaeology, 6(2), 221-258. https://doi.org/10.1558/jsa.17822

Nebo si můžete stáhnout BibTeXový soubor článku a vytvořit jiný formát pro tuto citaci.

Vezměte prosím v úvahu, že bylo vydáno několik verzí programu od doby, kdy byly zveřejněny tyto základní informace:

git repozitář

Poslední vývojový snímek Stellaria je uložen na githubu. Pokud chcete kompilovat vývojové verze Stellaria, je to místo, kde můžete získat zdrojový kód.

knihy

Dokumentace a popis nebeských kultur, stav březen 2022, plus mnoho dalšího výzkumu:

podporovatelé a přátelé

Stellarium je vytvářeno úsilím vývojářského týmu, s pomocí a podporou následujících lidí a organizací .

# data[].attributes.attachment_link.description
Stellarium je volně dostupné open source počítačové planetárium. Zobrazuje oblohu realisticky ve 3D tak, jak ji můžete vidět pouhým okem, triedrem nebo dalekohledem.

# data[].attributes.body
Film

# data[].attributes.body
Film

# data[].attributes.body
Kniha

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Sluneční soustavu tvoří 8 planet, mezi nimi i naše Země, které obíhají kolem Slunce po eliptických drahách. Vznikla před více než 4,6 miliardy let. Zhruba 99,866 % celkové hmotnosti sluneční soustavy tvoří samo Slunce, zbytek planety a další tělesa. Je to tajemné místo, ve kterém dochází k řadě podivných jevů. Jakých? 1. Uran rotuje bokem
Planeta Uran, sedmá v pořadí od Slunce, se jeví jako nevýrazná modrá koule. Jde o plynného obra a nejchladnější planetu sluneční soustavy. Největší zvláštností je však sklon její rotační osy. Ta leží téměř v rovině, ve které planeta obíhá.

Její severní a jižní pól se tak nacházejí v místech, kde mají jiné planety rovník. Proč tomu tak je, nejsou vědci schopni s jistotou vysvětlit. Uran má také řadu planetárních prstenců, zatím jich bylo objeveno 13, jejichž existenci podporují tzv.

pastýřské měsíce, které je udržují pohromadě. Při pohledu ze Země se prstence občas jeví jako terč s Uranem ve středu.

Zvláštností Uranu je jeho sklon osy.

2. Na Jupiterově měsíci Io probíhají obrovské sopečné erupce
Io je jedním z měsíců Jupiteru, které objevil italský astronom Galileo Galilei (1564-1642). Na jeho povrchu se nachází více než 400 aktivních sopek, což z něj činí geologicky nejaktivnější těleso naší sluneční soustavy.

K obřím erupcím dochází vlivem silných slapových jevů v důsledku nesmírné gravitace, kterou na tento měsíc působí planeta Jupiter.

K překvapení vědců, kteří čekali, že povrch Io bude zbrázděn množstvím kráterů podobně jako náš Měsíc, je jeho povrch téměř hladký, s minimem vrcholků.

To dokazuje, že je geologicky velmi mladý, podobně jako povrch Země, protože se na něm neustále ukládá nový sopečný materiál, jež starší krátery překrývá.

Na Jupiterově měsíci Io se nachází mnoho aktivních sopek.

3. Největší sopkou mezi planetami disponuje Mars
Mars je druhou nejmenší planetou sluneční soustavy. Jeho povrch má červenooranžovou barvu a je velmi různorodý.

Nachází se na něm skalnaté či kamenité útvary, překryté prachem a písečnými dunami, řada kráterů, koryt, kaňonů i sopek včetně štítové sopky Olympus Mons (v překladu Hora Olymp), která dosahuje výšky 21,9 km.

Jde o nejvyšší horu, ležící na jedné z osmi velkých planet sluneční soustavy. Tou úplně nejvyšší je pak zřejmě Rheasilvia central peak s výškou 22 km, kterou je možné nalézt na planetce Vesta.

Na Marsu se nachází hora vysoká 21,9 km.

4. Nejdelší kaňon leží na Marsu
Na rudé planetě se zřejmě nachází nejdelší kaňon sluneční soustavy, který v délce překonávají pouze hlubokomořské příkopy na Zemi (například Velká příkopová propadlina o délce 6000 km vede ze severu Sýrie do oblasti Mosambiku).

Obrovský kaňon Valles Maieneris, ležící v rovníkové oblasti Marsu, má délku 4500 km a hloubku 7 km. Objevila ho sonda Mariner 9, po které je kaňon pojmenován od doby, kdy mapovala povrch rudé planety mezi lety 1971-1972 a objevila jej.

Kaňon je dlouhý 6000 km.

5. Na Venuši vanou supersilné větry
Venuše je svojí velikostí i hmotností podobná Zemi, proto se o ní hovoří jako o její sesterské planetě. Ovšem podmínky na Venuši se od těch pozemských velice liší.

Planeta je obklopena hustou vrstvou atmosféry, kvůli které na její povrch proniká pouze málo slunečního světla, a navíc plyny v ní obsažené mají za následek silný skleníkový efekt, který zvyšuje teplotu povrchu Venuše o více než 400 °C. Výskyt kapalné vody na planetě je kvůli tomu vyloučený.

V horních vrstvách atmosféry navíc vanou velice silné větry, které mohou dosahovat rychlosti až 360 km/h. V oblasti jižního pólu dokonce existuje obrovský dvojitý vzdušný vír.

Skleníkové plyny zvyšují povrch planety o více než 400°C.

6. Voda je všude ve vesmíru
Přítomnost vody na Zemi je nezbytnou podmínkou pro existenci života na naší planetě. Její nález ve vesmíru, ať už v jakémkoli skupenství, byl dříve považován za velkou vzácnost. Dnes už víme, že se voda ve vesmíru vyskytuje vcelku hojně.

Třeba led je běžnou součástí komet a asteroidů, byť se svým složením liší od toho pozemského. Dále se předpokládá, že by se mohl nacházet i v kráterech Měsíce, na Merkuru či měsících obřích planet.

Kapalná se ukrývá pod povrchem Jupiterových měsíců Europy a Callisto. Má se za to, že dříve se hojně vykytovala i na Venuši a Marsu. Páru lze proto nalézt v atmosférách obou planet.

7. Pluto má podivnou atmosféru
Pluto byl dlouhou dobu považován za devátou planetu naší sluneční soustavy. Po změně definice pojmu „planeta" v roce 2006, bylo přeřazen mezi trpasličí planety. Nadále ale zůstává devátým největším a desátým nejhmotnějším tělesem, které obíhá kolem Slunce.

Disponuje 60 km silnou atmosférou tvořenou tenkou dusíkovou slupkou a malým množstvím metanu a oxidu uhelnatého.

Protáhlá oběžná dráha planety způsobuje, že když se Pluto vzdaluje od Slunce, plyny z atmosféry se ukládají zmrzlé na povrchu, když se naopak ke Slunci přibližuje, zmrzlé plyny sublimují a tím ochlazují povrch planety. Odehrává se zde tedy opak skleníkového efektu.

Jeho atmosféra má 60 km silnou dusíkovou slupku.

8. Nad pólem Saturnu rotuje vír ve tvaru šestiúhelníku
Saturn je v pořadí šestá planeta od Slunce a po Jupiteru druhá největší. Patří mezi plynné obry. Na severním pólu Saturnu byla již sondami Voyager 1 a 2 vyslanými do kosmu v roce 1977 pozorována záhadná struktura ve tvaru šestiúhelníku.

Další snímky přinesla v roce 1997 sonda Cassini. Z dat za delší časové období vyplynulo, že šestiúhelník s průměrem 25 000 km je dlouhodobým a stabilním jevem. Připomíná atmosférické víry nad zemskými póly, nečekaně však nemá zaoblený tvar.

Je vnořený 100 km do atmosféry a svůj tvar si zachovává nejméně do 75kilometrové hloubky. Vědcům se podařilo pokusem potvrdit, že hexagon na Saturnu je pravděpodobně důsledkem interakce mezi jednotlivými proudy v atmosféře.

Na Saturnu se nachází záhadná struktura ve tvaru šestiúhelníku.

9. Neptun vyzařuje více tepla, než získává ze Slunce
Od Slunce nejvzdálenější planeta sluneční soustavy, Neptun, se řadí mezi plynné obry. Má modrou barvu, která je důsledkem přítomnosti většího množství metanu v atmosféře, proto je planeta pojmenovaná podle římského boha moří Neptuna.

Svým složením je nejpodobnější Uranu, společně bývají, kvůli svému chladnému povrchu, označovány za „ledové obry". V důsledku své vzdálenosti od Slunce dostává na jednotku plochy 900x méně sluneční energie než Země.

Překvapivě ovšem vyzařuje 2,7x více energie, než kolik jí přijímá. Zdroj této vnitřní energie zatím není znám, ale vysvětluje přítomnost bouřlivých procesů v atmosféře Neptunu.

Neptun vyzařuje více energie než přijímá.

10. Uranův měsíc Miranda je slepovaný
Ledový obr Uran má 27 známých měsíců. Mezi pět hlavních patří i Miranda, nejmenší a nejvnitřnější z nich. Snímky jeho povrchu zatím pořídila jediná sonda, a to Voyager 2 v roce 1986. Ta ukázala, že je velice členitý.

Je tvořený nejrůznějšími rýhami, krátery a útesy, ale i plochými oblastmi. Kaňony na Mirandě jsou až 25 km hluboké. Má se za to, že tento měsíc byl zřejmě rozdrcen na kusy, přičemž následně došlo opět ke stmelení těchto jednotlivých kusů.

Měsíc Uranu je zřejmě slepovaný z odtržených kusů.

11. Atmosféra Marsu obsahuje metan
Metan je látka produkovaná mimo jiné živými organismy, například mikroby. Proto zjištění, že atmosféra rudé planety obsahuje tento uhlovodík, vyvolalo očekávání, že by se na Marsu mohl vyskytovat život, případně že se zde vyskytoval v minulosti.

Metan však může vznikat i nebiologickým způsobem (takto se tvoří například na Jupiteru či Saturnu, kde se život nepředpokládá). Mohlo by jít třeba o výsledek interakce mezi UV zářením a sloučeninami uhlíku obsaženými v malých meteoritech a kosmickém prachu. Zjistit původ metanu na Marsu patří k cílům příštích misí na tuto planetu.

V atmosféře Marsu se produkuje metan.

12. Saturnův měsíc Japetus je dvoubarevný, na Titanu se zase nacházejí kapaliny
Doposud je známo 62 měsíců planety Saturnu, z nichž 53 je již pojmenováno. Další dva měsíce jsou nejisté. Každý ze souputníků tohoto plynného obra má jiné vlastnosti.

Například měsíc označovaný jako Japetus je zajímavý tím, že jedna jeho polokoule je výrazně tmavší než druhá. Je to dáno odlišnou odrazivostí obou polokoulí měsíce. Zatímco jedna z nich odráží pouze 3-5 % dopadajícího slunečního svitu, druhá až 50 %.

Jiný Saturnův měsíc, Titan, zase disponuje hustou atmosférou, a kromě Země je jediným objektem ve vesmíru, na jehož povrchu byla s jistotou potvrzena přítomnost stálých kapalných struktur, byť se nejedná o vodu.

Na Titanu je kromě Země jediná, která obsahuje kapaliny.

13. Velká červená skvrna na Jupiteru se zmenšuje
Jupiter je největší planetou naší sluneční soustavy, má hmotnost asi tisíciny Slunce, což je 2,5x více, než mají všechny ostatní planety dohromady.

Viditelné horní vrstvy Jupiterovy atmosféry jsou rozčleněny do různě barevných pruhů a skvrn, které představují atmosférické bouře. Tou nejviditelnější je Velká rudá skvrna, známá minimálně od 17. století. Jde zároveň o největší bouři v naší sluneční soustavě.

V posledních desetiletích se ale jasně ukázalo, že se tato skvrna zmenšuje. V roce 2014 měřila napříč zhruba 10 250 km, což je ale asi jen polovina toho, co bylo naměřeno v minulosti. Důvod není známý.

Na Jupiteru se nachází obrovská Rudá skvrna.

14. Atmosféra Slunce je mnohem teplejší něž povrch této hvězdy
Slunce je hvězda označovaná jako žlutý trpaslík. Obíhá okolo středu Mléčné dráhy. Její hmotnost je 330 000x větší než hmotnost Země. Jde o kouli žhavého plazmatu, která neustále produkuje velké množství energie.

Teplota na povrchu Slunce je 5800 K. Obklopuje jej atmosféra skládající se z několika vrstev, mezi ty nejdůležitější patří fotosféra, chromosféra a korona.

Ta poslední končí asi ve vzdálenosti 1 až 2 000 000 km a teplota v ní o tři řády převyšuje teplotu na povrchu Slunce, pohybuje se mezi 1 000 000 až 6 000 000 K. Příčinou je zřejmě ohřev pomocí Alfvénových vln (způsob šíření vzruchů v magnetickém poli plazmatu).

Atmosféra je mnohem teplejší než jeho povrch.

15. Merkur se scvrkává
Nejmenší planeta sluneční soustavy, Merkur, je jen o 40 % větší než pozemský Měsíc a je mu svým složením i nejvíce podobná. Uvnitř planety je vysoké zastoupení kovů (až 70 %), zejména železa a niklu, díky čemuž má Merkur vysokou hustotu.

Tekuté jádro pak zabírá až 42 % celkového poloměru tohoto vesmírného tělesa, u Země je to jen 17 %. Díky chladnutí planety dochází k jejímu zmenšování a vzniku masivního zvrásnění a popraskání její kůry.

Za posledních 3,8 miliardy let se průměr Merkuru zmenšil o 14 km na aktuálních 4789 km.

# data[].attributes.attachment_link.title
Astronomové spatřili osud Sluneční soustavy - Novinky

# data[].attributes.attachment_link.description
Astronomové objevili 6500 světelných let vzdálený hvězdný systém s planetami, který připomíná svými hlavními rysy konečné stadium vývoje naší Sluneční soustavy. Dotyčná centrální hvězda je tzv. bílý trpaslík, kolem kterého krouží obří planeta zhruba o velikosti Jupitera. Vědci tak odhalili planetu,…

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Sonda byla vypuštěna 2. března 1972 pomocí nosné rakety Atlas-Centaur a vydržela v náročném kosmickém prostředí fungovat přes tři desetiletí, z toho 25 let plnila vědecké úkoly.

Mise se plánovala jen na 21 měsíců

Misi přitom NASA původně plánovala jen na 21 měsíců. Aparát Pioneer 10, který má na palubě vzkaz pro mimozemské civilizace - destičku s obrázkem muže a ženy a polohou Země v galaxii -, byl vybaven přístroji pro měření magnetických polí, slunečního větru, vesmírného záření a mikrometeoroidů.

Cesta 259 kilogramů těžké, 71 centimetrů široké a 25,5 centimetru vysoké sondy vedla nejprve do pásu planetek mezi Marsem a Jupiterem, ze kterého bezpečně vyšla v únoru 1973. Během pobytu na oběžné dráze Jupiteru, k němuž se dostala nejblíže (asi 130 tisíc km) na začátku prosince 1973, poslala na Zemi tři stovky fotek této největší planety Sluneční soustavy.

Šlo podle webu NASA o první detailní snímky Jupiteru, přičemž díky nim se také potvrdilo, že Jupiter je tzv. plynný obr, tedy že většina jeho hmoty je plyn či plyn stlačený do kapalného skupenství.

V červnu 1983 dráha Pioneeru 10 přeťala dráhu planety Neptun a dostala se tak do tzv. Kuiperova pásu. Tato oblast sestává z několika desítek tisíc větších těles včetně trpasličí planety Pluto.

V roce 1997 NASA projekt formálně ukončila, ale sledování sondy pokračovalo. Rádiový kontakt byl naposledy navázán v lednu 2003, následující měsíc už sonda neodpověděla - podle amerických odborníků už na to neměla dostatečnou energii.

Pioneer 11

Sesterským zařízením byla planetární sonda Pioneer 11, vypuštěná pomocí nosné rakety Atlas-Centaur z mysu Canaveral na Floridě 6. dubna 1973.

Stejně jako sondy Pioneer 10 a Voyager 1 a 2, tak i Pioneer 11, pokud ještě funguje a vůbec existuje, míří pryč od našeho solárního systému do mezihvězdného prostoru a ještě dál - a nese zprávu od lidstva do kosmu.

# data[].attributes.attachment_link.title
Americká sonda Pioneer 10 se už 40 let vzdaluje od Sluneční soustavy. Pokud stále existuje - Novinky

# data[].attributes.attachment_link.description
Jako první lidmi vyrobený objekt proletěla americká sonda Pioneer 10 pásmem asteroidů za Marsem, poslala první snímky pořízené u Jupiteru a jako první člověkem vytvořené těleso opustila 13. června 1983 Sluneční soustavu. I poté vesmírný průkopník zkoumal tajemný vesmír, než 23. ledna 2003 vyslal k Zemi poslední signál.

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Slunce jako hvězda

Víte, že Slunce je hvězda? Než to lidé zjistili, trvalo to 2000 let. Jak je to tedy možné? Vždyť hvězdy svítí v noci a Slunce ve dne. Dozvíte se, z čeho Slunce vyrábí energii a proč se nám zdá, že svítí víc než ostatní hvězdy.

# data[].attributes.attachment_link.title
Zajímavosti o Sluneční soustavě - ČT edu - Česká televize

# data[].attributes.attachment_link.description
Je pravda, že naše sluneční soustava měla 9 planet? Proč už jich je jen osm? Najděme společně odpovědi například na otázky: „Kdy vznikla sluneční soustava? Na které planetě je den nejdelší? Je na Venuši rok kratší než den?" Věděli jste, že se planeta Merkur zmenšuje? Proč tomu tak je, se dozvíme ve Wifině!

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Někdo v hodinách zeměpisu při probírání vesmíru jen tiše trpěl a těšil se, až se učitel vrátí zpátky na zem. Řadu lidí naopak výlety do kosmu dodnes fascinují, hltají objevy astronomů a nejraději by s Elonem Muskem kolonizovali Mars. Vydejte se na oběžnou dráhu alespoň v kvízu a otestujte své znalosti planet naší sluneční soustavy.

# data[].attributes.attachment_link.title
Kvíz: Znáte planety sluneční soustavy? Uhodněte, kde je nejtepleji a kdy škrtli Pluto | Aktuálně.cz

# data[].attributes.attachment_link.description
Toužíte s Elonem Muskem kolonizovat vesmír? Otestujte si nejprve znalosti planet naší sluneční soustavy, ať se na oběžné dráze neztratíte.