# data[].attributes.body
Ion Creangă a fost unul dintre cei mai importanți scriitori români și cei mai de seamă clasici ai literaturii române, recunoscut și astăzi datorită povestirilor și basmelor sale. Învățător, preot și printre primii scriitori de proză din literatura română, Ion Creangă face parte din lista celor mai cunoscuți autori canonici care se studiază pentru examenul de bacalaureat.

# data[].attributes.body
Data nașterii lui Ion Creangă este și astăzi incertă. Chiar el însuși afirmă în “Fragment de biografie” că s-ar fi născut la data de 1 martie 1837, dar este cunoscută și o altă teorie conform căreia, autorul s-ar fi născut la data de 10 iunie 1839, potrivit unor mitrici (condici) de nou născuți din Humulești.
Creangă a mai avut șapte frați și surori: Zahei, Maria, Ecaterina, Ileana, Teodor, Vasile și Petra. Ultimii trei dintre ei au murit la vârste fragede în copilărie, iar Maria, Ileana și Zahei au murit în 1919.

# data[].attributes.body
În timp ce era la școală, Ion Creangă, a învățat să citească și să scrie în alfabetul chirilic alături de colegii săi. Acest moment de început al vieții sale a fost principala sa inspirație în cariera de scriitor. După ce urmează cursurile școlii din sat, mama sa îl trimite la Broșteni la bunicul său, David Creangă. A urmat cursurile școlii din Broșteni până în 1850, iar apoi bunicul său l-a înscris la școala din Târgu Neamț, unde a mers timp de cinci ani, până în 1855. Aici el a fost înscris sub numele de Ion Ștefănescu. În 1855, conform dorinței mamei sale care dorea să îl vadă preot, a fost înscris la Școala catihetică din Fălticeni, iar după desființarea acesteia urmează cursurile Seminarului teologic „Veniamin Costachi” de la Socola, în apropiere de Iași.

# data[].attributes.body
În 1860, Ion Creangă s-a înscris la nou-înființata Universitate din Iași, mai exact, la Facultatea de Teologie. În cei patru ani de școală petrecuți acolo a avut de-a face cu închiderea departamentului, dar în cele din urmă a întâlnit pe cineva care în cele din urmă i-a prezentat noi metode de predare a citirii și scrisului. Acea persoană era nimeni altul decât Titu Maiorescu. Atunci Ion Creangă a devenit un promotor avid al ideilor lui Maiorescu despre reformele și modernizarea educației. Prin învățătură și pe baza principiilor lui Maiorescu s-au format și metodele moderne de predare ale limbii române care au înlocuit vechiul alfabet chirilic.

În această perioadă a prezentat pentru prima dată poezia sa lirică. Această operă a fost urmată în anul 1971 de cartea „Învățătoriul copiilor”, la care a fost co-autor.

# data[].attributes.body
"Amintiri din copilărie" de Ion Creangă – una dintre cele mai însemnate opere ale literaturii române. Tinerețea lui Ion Creangă este bine cunoscută datorită celei mai personale opere ale sale, „Amintiri din copilărie”, operă ce i-a stabilit reputația de mare prozator. Aici sunt scoase la iveală multe detalii intime despre viața de copil povestite cu sinceritate de Creangă.

# data[].attributes.body
În anii 1880, Creangă s-a îmbolnăvit de epilepsie, începând să aibă episoade și crize tot mai frecvent. În 1887 și-a pierdut locul de muncă, postul de profesor de școală, și a trebuit să plece la București pentru a-și recupera drepturile de pensie.

Ultimii săi ani de viață au fost despre finalizarea ultimei părți a operei „Amintiri din copilărie”, despre care se crede că a terminat-o în 1888, alături de o poveste pe care nu a reușit să o completeze niciodată: „Făt-frumos, fiul iepei”. A murit în 31 decembrie 1889 după o criză epileptică majoră. A fost înmormântat în cimitirul Eternitatea din Iași. La înmormântarea sa au fost prezenți mai mulți intelectuali români ai acelor vremuri, printre care A.C.Cuza, Artur Stavri și Nicolae Iorga.

# data[].attributes.headline
Cele mai cunoscute opere scrise de Ion Creangă

# data[].attributes.subject
Cele mai cunoscute opere scrise de Ion Creangă

# data[].attributes.body
Povești de Ion Creangă:

Capra cu trei iezi (1875); Dănilă Prepeleac (1876); Fata babei și fata moșneagului (1877); Făt Frumos, fiul iepei (1877); Povestea lui Harap-Alb (1877); Ivan Turbincă (1878); Povestea lui Ionică cel prost (1877); Povestea lui Stan-Pățitul (1877); Povestea porcului (1876); Povestea poveștilor (1877-1878); Povestea unui om leneș (1878); Punguța cu doi bani (1875); Soacra cu trei nurori (1875).

# data[].attributes.body
Povestiri scrise de Creangă:

Acul și barosul (1874); Cinci pâini (1883); Inul și cămeșa (1874); Ion Roată și Cuza-Vodă (1882); Moș Ion Roată și Unirea (1880); Păcală (1880); Prostia omenească (1874); Ursul păcălit de vulpe (1880).

Scrisori către prieteni:

Către Mihai Eminescu; Către Vasile Conta; Către Alexandru C. Cuza; Către Nicolae Gane; Către Mihail Kogălniceanu; Către Titu Maiorescu; Către Iacob Negruzzi; Către Ioan Slavici; Către Victor Zaharovschi.

# data[].attributes.body
Nuvele de Ion Creangă:

Moș Nichifor Coțcariul (1877); Popa Duhul (1879); Romane autobiografice; Amintiri din copilărie (1879); Fragment de autobiografie.

Scrisori – Scrisori de familie:

Către Gheorghe Creangă; Către Zaheiul Creangă; Către Ecaterina Vartic; Către Elena Creangă-Chiței.
Citeşte întreaga ştire: Ion Creangă - viața și operele scriitorului

# data[].attributes.body
Citate celebre de Ion Creangă:

„Românului i-e greu până se apucă de treabă, că de lăsat îndată se lasă.” (scrisori). „Dacă Dumnezeu nu ne-ar fi găurit pielea în dreptul ochilor, nu ne-am putea vedea greşelile unii altora” („Întâmpinare la critică domnului Nădejde”, 1881). „Lumea asta e pe dos, toate merg cu capu-n jos; puţini suie, mulţi coboară, unul macină la moară” („Povestea lui Harap-Alb”,1877). „N-ar fi rău să fie bine-n ţara asta” (anecdotă). „Ştiu că sunt prost. Dar când mă uit în jur, prind curaj”. „Prostia din născare, leac în lume nu mai are; ea este o uricioasă boală, ce nu se vindecă în școală, ba nici în spitale” („Păcală”,1880). „Dac-ar fi să iasă toţi învăţaţi, după cum socoţi tu, n-ar mai avea cine să ne tragă ciubotele.”(„Amintiri din copilărie”,1879). „Din cărţi culegi multă înţelepciune, şi, la dreptul vorbind, nu eşti numai aşa, o vacă de muls pentru fiecare!”(„Amintiri din copilărie”, 1879) „Dar şi sărac aşa ca în anul acesta, ca în anul trecut şi că de când sunt niciodată n-am fost! („Amintiri din copilărie”, 1879). „Ia mai daţi-vă şi pe jos, căci calul nu-i ca dobitocul, să poată vorbi…(„Moş Nichifor coţcariul”, 1880).