# data[].attributes.body
Un sonni fet realitat. Una recomanacó lectora per Cicle Inicial,

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Olivier Tallec

Estic molt content. Feia temps que volia un cadell i per fi ho he aconseguit.
Amb tot, el meu nou amic té costums molt estranys: no li agrada el pinso,
es nega a dormir a la caseta i, a sobre, ocupa massa espai al sofà!

Però com que me l’estimo molt, m’hauré d’acostumar a les seves manies...

Autoria: Olivier Tallec
Núm. col·lecció: 70
Pàgines: 24
ISBN: 9788417599324
Format: 21,5 x 30 cm
Traducció: Broseta Fandos, Teresa

Enviament gratuït a tota la península.
Temps estimat de lliurament: dos dies laborables.

Consulta aquí la política de compra

# data[].attributes.attachment_link.description
Olivier Tallec (Morlaix, 1970) va començar dedicant-se al disseny gràfic, i actualment treballa com a il·lustrador en premsa i en el sector editorial. És autor de diferents títols, especialment àlbums il·lustrats, com Feliu, rei de les ovelles (premi Landernau Album Jeunesse), La vida dels miniherois o Un somni fet realitat.

# data[].attributes.body
Juguem amb la Minimoni
Una recomanacó d'estiu per fomentar la creativitat. Educació Infantil i Cicle Inicial.

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Rocio Bonilla (Barcelona, 1970) és llicenciada en Belles Arts per la Universitat de Barcelona i ha treballat com a dissenyadora, pintora i professora. En l’actualitat, passa la major part del temps il·lustrant llibres i pintant murals de nens. Com a mare de tres, està contínuament fascinada pels universos únics i extraordinaris que aquests creen, així com per la seva enorme voluntat i generositat per a compartir-los amb la resta.

Es va iniciar com a il·lustradora en el món editorial amb Cara de pardal, el seu primer àlbum en solitari. A més, és l'autora de l'èxit internacional, traduït a més de 20 llengües i amb més de 300.000 lectors a tot el món, De quin color és un petó? També ha publicat els llibres La muntanya de llibres més alta del món, Germans!, T'avorreixes, Minimoni?, Els fantasmes no truquen a la porta –juntament amb l'escriptora Eulàlia Canal–, Max i els superherois –amb Oriol Malet– i Avis, piranyes i altres històries, entre d’altres.

Descobreix l'univers de Rocio Bonilla des d'aquí.

# data[].attributes.attachment_link.title
Juguem amb la Minimoni! Desperta la teva creativitat!

# data[].attributes.attachment_link.description
Rocio Bonilla (Barcelona, 1970) és llicenciada en Belles Arts per la Universitat de Barcelona i ha treballat com a dissenyadora, pintora i professora. En l’actualitat, passa la major part del temps il·lustrant llibres i pintant murals de nens. Com a mare de tres, està contínuament fascinada pels uni…

# data[].attributes.body
Jo et llegeixo i tu m'expliques.
Una recomanacó adreçada a Educació Infantil i Cicle Inicial.

# data[].attributes.attachment_link.description
Jesús Ballaz (Liédena, 1946) és llicenciat en Filosofia i Lletres. Després d'una breu etapa dedicada a l'ensenyament, es va centrar en el treball editorial. A més a més, ha treballat com a crític, traductor i escriptor, especialment de novel·les infantils i juvenils, encara que també ha escrit contes i obres teatrals.

# data[].attributes.body
Una recomanacó adreçada a Educació Infantil i Cicle Inicial.

# data[].attributes.body
14.06.2020. CONSELL 1
Missatge adreçat a les famílies

# data[].attributes.attachment_link.title
Consell LECXIT 1: Com acompanyar la lectura dels fills i filles?

# data[].attributes.body
LECTURES DIGITALS A L'ABAST DE TOTHOM!  Entrada amb el CARNET DE LA BIBLIOTECA.

# data[].attributes.attachment_link.description
Plataforma para la gestión y el préstamo de contenido digital (ebooks, audio y vídeo).

# data[].attributes.body
Cicle Superior

# data[].attributes.attachment_link.description
Aquí trobaràs tots els vídeos d'aquest programa de l'SX3.

# data[].attributes.attachment_link.description
Aquest programa està dedicat a explicar contes. I mentre sentim una veu que ens explica una història, a pantalla podem veure com les mans d'un artista van il·lustrant les escenes.

# data[].attributes.body
Cicle Mitjà i Cicle Superior

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Política de galetes (cookies)

Cavall Fort utilitza galetes pròpies i de tercers per millorar l'experiència d'usuari i recollir dades amb l'objectiu d'analitzar l'audiència amb eines genèriques. Si continueu navegant pel web, entendrem que accepteu la nostra política de galetes.
ACCEPTO

# data[].attributes.attachment_link.description
Política de galetes (cookies) Cavall Fort utilitza galetes pròpies i de tercers per millorar l'experiència d'usuari i recollir dades amb l'objectiu d'analitzar l'audiència amb eines genèriques. Si continueu navegant pel web, entendrem que accepteu la nostra política de galetes. ACCEPTO

# data[].attributes.body
Cicle Inicial

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Audiocontes? Què és, això?
Una manera diferent de gaudir dels contes d'El Tatano!

A més de llegir aquestes històries a la revista i mirar les il·lustracions corresponents, les podeu escoltar de la veu d'un narrador que us les explicarà. Veu, música i efectes sonors acompanyaran la vostra lectura!

Si escolteu els audiocontes mentre mireu la revista, unes notes musicals us indicaran quan cal passar pàgina.
Esperem que us agradin molt! Aquí teniu tots els audiocontes:

Política de galetes (cookies)

Cavall Fort utilitza galetes pròpies i de tercers per millorar l'experiència d'usuari i recollir dades amb l'objectiu d'analitzar l'audiència amb eines genèriques. Si continueu navegant pel web, entendrem que accepteu la nostra política de galetes.
ACCEPTO

# data[].attributes.attachment_link.description
Audiocontes? Què és, això? Una manera diferent de gaudir dels contes d'El Tatano ! A més de llegir aquestes històries a la revista i mirar les il·lustracions corresponents, les podeu escoltar de la veu d'un narrador que us les explicarà. Veu, música i efectes sonors acompanyaran la vostra lectura!

# data[].attributes.headline
T'animes a compartir amb nosaltres el teu #estiulector?

# data[].attributes.subject
T'animes a compartir amb nosaltres el teu #estiulector?

# data[].attributes.body
Esperem les vostres recomanacions! Estigueu al cas en aquesta columna hi anem penjant PROPOSTES LECTORES!
Podeu afegir-hi comentaris!

# data[].attributes.body
Malak descubre a Thammimount
Castellà

# data[].attributes.attachment_link.description
Read Malak descubre a Thammimount by WeebleBooks on Issuu and browse thousands of other publications on our platform. Start here!

# data[].attributes.body
L'ESTIU ÉS TEU!

# data[].attributes.attachment_link.title
1920_Proposta d'activitats  d'estiu 4t (1) (3)

# data[].attributes.headline
Quines d'aquestes propostes us agraden més?

# data[].attributes.subject
Quines d'aquestes propostes us agraden més?

# data[].attributes.headline
L'estiu és un bon moment per gaudir aprenent!

# data[].attributes.subject
L'estiu és un bon moment per gaudir aprenent!

# data[].attributes.body
Recordeu exploradors ajudar  en la neteja i les taques de casa com parar taula, ordenar i netejar l’habitació, llençar la deixalla al contenidor, rentar els plats, … ,-))

# data[].attributes.headline
Aquestes són les propostes que us fem per aquest estiu.

# data[].attributes.subject
Aquestes són les propostes que us fem per aquest estiu.

# data[].attributes.body
Treure l'art dels museus perquè els nens el puguin tocar i hi puguin jugar. Construeix les seves escultures a partir de material reciclat.

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Treure l'art dels museus perquè els nens el puguin tocar i hi puguin jugar. Això és el que persegueix Joan Rovira, un escultor de Taradell que ha creat un taller museu amb peces que construeix a partir de material reciclat.

# data[].attributes.attachment_link.title
Telenotícies - Escultures reciclades a Taradell

# data[].attributes.attachment_link.description
Treure l'art dels museus perquè els nens el puguin tocar i hi puguin jugar. Això és el que persegueix Joan Rovira, un escultor de Taradell que ha creat un taller museu amb peces que construeix a partir de material reciclat.

# data[].attributes.body
Article de Sònia Esteve. Professora del Departament de Didàctica de les Arts i les Ciències de la UVIC

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Soc un negat de les matemàtiques. Buf, són avorridíssimes. És que no entenc res. Darrere d'aquestes frases més que una veritat hi ha una realitat: la manera com (normalment) s'ensenyen. N'hi ha una de sola? Ha de ser mecànica, freda? S'ha de basar només a memoritzar fórmules? Sònia Esteve, professora del Departament de Didàctica de les Arts i les Ciències de la Facultat d'Educació de la UVic-UCC, ha fet una llista de 14 idees per desmuntar alguns tòpics i per ensenyar i aprendre matemàtiques amb sentit, interès i plaer.

Foto: Pan Xiaozhen

1. No són només càlculs.
Sovint l'ensenyament de les matemàtiques es redueix a l'ensenyament del càlcul. Els qui han viscut una educació tradicional acostumen a associar-les a un conjunt de regles i procediments que cal memoritzar (Boaler, 2010). Això contrasta amb el que diuen els matemàtics: que és l'art d'estudiar patrons, i que per analitzar-los és imprescindible tenir coneixements no només de càlcul, sinó de tots els blocs de contingut. Per tant, s'haurien de presentar de forma estructurada, organitzada i connectada.

2. La creativitat.
Si per a una persona les matemàtiques són càlculs i procediments a memoritzar, creurà que no són creatives, sinó tot el contrari. La manera d'aprendre-les hauria de ser a través de tasques en què els alumnes poguessin inventar, justificar i argumentar les seves pròpies idees sense por a equivocar-se. És a dir, que fossin oportunitats per a la imaginació i la creativitat.

3. No hi ha cap predisposició genètica.
Molta gent pensa que les matemàtiques no són per a tothom, que no tothom té la capacitat per entendre-les o que només són per aquells alumnes "bons". Aquesta creença és falsa i perillosa: falsa perquè no naixem amb unes habilitats fixes, i perillosa perquè porta molts alumnes a creure que no poden fer res per millorar i llancen la tovallola (Boaler, 2020). Aquesta qüestió ha estat àmpliament estudiada per Boaler (2020), arribant a la conclusió que el factor clau per tenir un bon rendiment en matemàtiques no és la genètica sinó l'esforç, el treball, la pràctica i la perseverança a l'hora d'afrontar les tasques. A més, aquesta creença de vegades porta les escoles a segregar els alumnes per nivells: mesura ineficaç, ja que els estudis que s'han fet al respecte, tant en l'àmbit de llengües com en el de matemàtiques, han conclòs que els alumnes que estan segregats per nivells tenen un rendiment inferior als qui no ho estan.

4. És qüestió d'entendre, no només de memoritzar.
Quan un alumne no entén una idea matemàtica, recorre a l'aprenentatge memorístic, i hi ha el risc que experimenti un fracàs continu i acabi deixant-ho estar. Això passa quan es passa massa ràpid dels coneixements informals als coneixements formals i abstractes. I, com a conseqüència, apareixen problemes d'aprenentatge i/o creences destructives (Baroody, 2005). Per tal d'aprendre i recordar habilitats i alhora ser capaç d'aplicar-les a noves situacions, és necessari que es comprengui el que s'aprèn (Hiebert et al., 1997), en cas contrari, no s'està segur de quan ni com s'han de fer servir els coneixements.

5. L'equitat a les classes.
Les matemàtiques han de ser per a tothom: l'èxit de la instrucció depèn de la participació de tots els alumnes, ja que aquesta participació incrementa les possibilitats d'aprenentatge de tothom. Això no vol dir que tots aprenguin les mateixes matemàtiques, sinó que els avenços de cadascú contribueixen a eliminar les diferències de nivell -tan difícils de gestionar quan tenim en compte que, per exemple, a primària hi ha 25 alumnes o més per un sol professor-. Cal donar l'oportunitat a tots els alumnes (sense excepció) de comunicar i discutir les seves estratègies, perquè quan tots aporten idees és quan el progrés del grup és més gran.

6. Els diferents tipus de tasques.
Hi ha tasques que per resoldre-les només cal recordar-ne un procediment i aplicar-lo encara que no entenguem per què s'aplica. Per exemple, quan ens demanen "calcula l'àrea del rectangle que mesura 5 centímetres de llarg i 4 centímetres d'ample", només cal recordar que l'àrea es calcula multiplicant el llarg per l'ample, o el que és el mateix, la base per l'altura, i que 5 per 4 és 20. Per resoldre aquesta activitat no cal ser capaç de respondre les següents preguntes: què és l'àrea? Quines unitats de mesura podem fer servir quan volem calcular-la? Què és un centímetre quadrat? Per què l'àrea es calcula multiplicant la llargada per l'amplada? Sovint els alumnes resolen la tasca però no resolen aquestes preguntes perquè ho fan de memòria. Això no seria un exemple de bona tasca matemàtica. Ho seria la que permet als alumnes fer servir els seus coneixements previs per reflexionar sobre un concepte matemàtic que troben en una situació nova, i que, després d'intentar resoldre'l, n'obtenen algun tipus d'aprenentatge. Per exemple, la tasca anterior es podria reconvertir en: "Un rectangle té 18 centímetres de perímetre. Quina pot ser la seva àrea? Hi ha més d'una solució? Explica-ho."

7. El context de les tasques.
Que una tasca tingui de context la vida quotidiana no és garantia que sigui bona, ja que de vegades es presenten situacions que a la vida real no passarien. El que és important és que el context, ja sigui quotidià o estrictament matemàtic, permeti a l'alumne comprendre i imaginar la situació, i usar els seus coneixements per proposar alguna estratègia de resolució.

8. El tractament de l'error.
Sovint, quan un alumne arriba a casa i diu: "Avui ho he fet tot bé, no m'he equivocat cap vegada", se li diu: "Que bé! Això és fantàstic". Si el cas és que a classe ha fet un examen, prova o activitat d'un contingut que ha estat treballat durant setmanes, està molt bé, però si ho diu quan comença un nou tema, li hauríem de dir: "Quin greu! Avui has perdut el temps, no has après res!". Si un alumne no té cap dificultat a l'hora de resoldre una tasca ni fa cap error, vol dir que aquests continguts ja els tenia assolits, que la tasca no li representa un repte i que no ha après res. Per tant, per tal que hi hagi aprenentatge hi ha d'haver error.

La societat veu els errors de forma negativa i totes les accions van encaminades a eliminar-los o minimitzar-los. Quan es vol evitar l'error, la tendència és dir què cal fer, la qual cosa elimina la problemàtica de la tasca, redueix l'oportunitat de raonar a mínims i la tasca s'acaba resolent de forma rutinària, fent i aplicant allò que se'ns ha dit. Cal que els alumnes siguin lliures d'assumir riscos, d'experimentar i provar estratègies sense ser ridiculitzats ni pel mestre ni per cap company. Cal que sentin que els seus raonaments, pensaments i intents contribueixen a la construcció del coneixement matemàtic del grup, tot i cometre errors. Si els errors es tracten de forma adequada, és a dir, si el professor té en compte totes les idees, siguin o no correctes, i potencia la discussió i argumentació dels alumnes, aleshores es genera comprensió. I no només això: s'aconsegueix millorar l'autoconfiança dels alumnes i la confiança en la resta de companys.

9. Les ajudes que podem proporcionar.
Si el mestre guia massa, els alumnes no poden desenvolupar les seves estratègies, però si els guia massa poc, no progressen. Una bona estratègia és fer preguntes, però, hi ha preguntes més efectives que d'altres? Hi ha preguntes que suggereixen una estratègia: "Quants n'hi ha de més?", en aquest cas s'està dient a l'alumne que compti i què ha de comptar. Hi ha preguntes que canalitzen, que et fan triar entre dues o més opcions: "Podem sumar fraccions si els denominadors són diferents?" Aquí se li està recordant que existeix una regla per sumar fraccions. I finalment, n'hi ha que provoquen el raonament de l'alumne: "Pots explicar millor on són els mitjos, quarts i sisens al dibuix?" Caldria fomentar aquest últim tipus de pregunta, perquè proporciona molta més informació sobre els pensaments de l'alumne, i per tant, és molt més útils a l'hora d'avaluar-lo. Això no vol dir que no podem fer les altres, però sí que seria un error no fer preguntes que fomentin el raonament.

10. La gestió del temps.
En relació al temps cal destacar dues coses: la primera és que si l'objectiu és que tothom participi aportant les seves idees, analitzant-les i discutint-ne la validesa, cal temps, per tant, és normal que algunes tasques durin setmanes o mesos. La segona és que la idea que per ser bo en alguna cosa s'ha de ser ràpid ha perjudicat molt les matemàtiques. Ha fomentat, per exemple, que el càlcul mental es treballi amb temps controlat, fet que estressa l'alumne. Davant d'aquest estrès, la memòria es bloqueja i l'alumne és incapaç de fer el càlcul, cosa que genera un patró d'ansietat que ràpidament porta a creences nocives. A més, contràriament al que es pugui pensar, aquesta ansietat afecta més a aquells alumnes que tenen més memòria, és a dir, als que tenen més potencial d'assolir nivells alts de competència matemàtica. Inventar estratègies i realitzar càlculs és una tasca que no es pot fer sota pressió: les matemàtiques no requereixen velocitat.

11. Els coneixements que ha de tenir un mestre per ensenyar matemàtiques.
La recerca ens diu que per ensenyar matemàtiques cal tenir coneixements sobre la matèria i coneixements pedagògics. Pel que fa a la matèria, cal que els mestres tinguin uns coneixements que vagin més enllà dels coneixements que ha de tenir un ciutadà que no vulgui ser mestre. Per exemple, sabem que per multiplicar per 10 s'afegeix un zero. Una persona qualsevol només cal que sàpiga això, però un mestre ha de saber-ne el motiu, ja que si no, a l'hora de treballar-ho només podrà dir als seus alumnes que en multiplicar per 10 s'afegeix un zero, en comptes de proposar-los una activitat perquè ho raonin i ho descobreixin. Per altra banda, cal que els mestres entenguin com els alumnes aprenen els continguts matemàtics: com pensen, quins errors fan, quina és la causa i quina és la millor manera de tractar-los, és a dir, quines preguntes, materials i activitats són els més adequats.

12. Els materials per si sols no són garantia.
La manera amb què els alumnes construeixen un concepte matemàtic quan usen materials és una qüestió realment complicada. Sí que sabem que aquesta construcció de significat depèn de l'objectiu amb què s'usa el material. Per tant, cal que el mestre l'usi amb un objectiu clar: raonar i pensar. Els materials no garanteixen res per si sols, el significat no n'és inherent. Cal que els alumnes construeixin coneixements examinant i manipulant els materials en diferents contextos i escoltant els raonaments de la resta de companys. I que els mestres tinguin en compte que quan un alumne usa un material, està treballant en dos fronts de forma simultània: quin significat té i com es pot usar de forma efectiva per entendre d'altres continguts matemàtics. En definitiva, els materials poden ser molt útils, però és molt important com s'usen i amb quin objectiu. Per exemple, quan un alumne s'equivoca al sumar fraccions, el problema no es resol donant-li materials i prou.

13. L'ús de la calculadora.
L'ús de la calculadora no substitueix la necessitat dels alumnes a ser competents en càlcul mental, en càlcul escrit i en fer estimacions raonables. En aquest sentit, els mestres haurien d'ajudar els alumnes a aprendre quan l'han de fer servir i quan no, quan han d'agafar paper i llapis i quan han de fer càlcul mental. Els alumnes que usen la calculadora com una eina per fer càlculs desenvolupen uns coneixements molt diferents dels que la fan servir de forma pedagògica, és a dir, per investigar formes alternatives de càlcul o reflexionar per què un determinat mètode funciona. La recerca constata que les classes on la calculadora s'usa de forma pedagògica el nivell de càlcul dels alumnes és més alt i l'actitud cap a les matemàtiques és més positiva. Per això, caldria anar cap a un paradigma de treball que fomentés fer un mateix càlcul de diverses maneres per tal que els alumnes tinguessin uns coneixements més profunds.

14. Matemàtiques escrites versus matemàtiques orals.
Per desenvolupar la competència matemàtica els alumnes han de ser capaços de comunicar idees matemàtiques tant de forma escrita com oral. La comunicació del propi pensament no és fàcil per a tots. De vegades, als alumnes els resulta difícil saber què s'espera d'ells quan se'ls demana que expliquin les seves idees, però, com passa amb d'altres habilitats, poden aprendre a comunicar-se. En aquest sentit és clau escoltar d'altres companys i que el mestre parafrasegi el que diuen els alumnes, ja que d'aquesta manera donen temps per a una segona mirada, i són un exemple de comunicació efectiva. La matemàtica té el seu propi llenguatge escrit, s'usen símbols per representar-ne conceptes, és a dir, es treballa a nivell abstracte. Per tant, a parvulari i cicle inicial cal fomentar especialment la comunicació oral i anar introduint de mica en mica la comunicació escrita. Cal tenir en compte que els símbols que s'usen van ser dissenyats per contenir la màxima informació amb la mínima escriptura. Per tant, en ocasions, poden no ajustar-se tant fàcilment a les accions dels alumnes.

Referències bibliogràfiques

Baroody, A.J. (2005). El pensamiento matemático de los niños. Un marco evolutivo para maestros de preescolar, ciclo inicial y educación especial. Madrid: Visor - MEC.
Boaler, J. (2020). Mentes in límites. Aprendizaje sin fronteras. Barcelona: Editorial Kairós.
Boaler, J. (2010). The elefant in the classroom. Helping Children Learn and Love Maths.
Hiebert, J., Carpenter, T.P, Fennema, E., Fuson, K.C., Warne, D., Murray, H., Human, P. (1997). Making Sense teaching and learning mathematics with understanding. Porstmouth, USA: Heinemann.

Foto: Sònia Esteve

# data[].attributes.attachment_link.title
Les matemàtiques sí que són per a tothom

# data[].attributes.attachment_link.description
14 idees per veure aquesta assignatura amb més bons ulls

# data[].attributes.headline
COM FER UN BON ACOMPANYAMENT LECTOR ALS INFANTS

# data[].attributes.subject
COM FER UN BON ACOMPANYAMENT LECTOR ALS INFANTS

# data[].attributes.body
Llegim a Mariona Masgrau, professora de la Universitat de Girona.

# data[].attributes.attachment_link.description
Com fer un bon acompanyament lector de la canalla

# data[].attributes.body
Aquesta conferència va destinada a educadors, però ens pot anar bé a tota la comunitat educativa per reflexionar:

# data[].attributes.attachment_link.title
David Bueno parla sobre neurociència en educació a la I Jornada d'Innovació Educativa

# data[].attributes.body
AMB MONTSERRAT FONS I ROSA GIL, COORDINADORES DE L'EQUIP @ICEUAB aprendre a llegir i escriure.(1r vídeo de la sèrie Apunts per a una educació confinada-ICE DE LA UAB)

# data[].attributes.attachment_link.title
Apunts per a una escola confinada. Conversa, lectura i escriptura

# data[].attributes.attachment_link.title
Aprendre matemàtiques jugant. JAEM 2009. Maria Antònia Canals. Departament d'Ensenyament.

# data[].attributes.headline
I PER RECORDAR AQUEST ESTIU: FEM UNA "CAPSA DE VIDA".

# data[].attributes.subject
I PER RECORDAR AQUEST ESTIU: FEM UNA "CAPSA DE VIDA".

# data[].attributes.body
Recolliu coses de l'estiu que siguin importants per vosaltres.
Al setembre obrirem la capsa, a l'escola, i ens haureu d'explicar el què heu guardat i per què ho heu guardat.

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Us heu preguntat mai quines conseqüències poden tenir les nostres respostes quan un infant ens ensenya un dibuix que ha fet tot preguntant-nos: "T'agrada?". En respondre un simple "sí, és molt bonic!", "m'agrada molt!" o "és el millor dibuix que he vist mai!" no els estem fent pas cap favor.

En primer lloc, el que estem fent és aprovar-lo, i si ho fem constantment pot arribar a ser perjudicial per l'infant, ja que provoquem que busqui i necessiti la nostra aprovació per estar tranquil i satisfet. I, en segon lloc, estem jutjant la seva creació. Potser en comptes d'aprovar i de jutjar el que fan, podríem buscar una manera d'obrir un espai on siguin els mateixos infants els qui reflexionin al voltant d'allò que fan. Evidentment estic exagerant perquè s'entengui el que vull dir. Com expressa el títol d'aquest article, és clar que ens agraden les creacions que fan els infants, ens tenen enamorades, i és clar que podem dir-los-ho. Un "és preciós", un "m'encanta", un "és molt bonic" és una bona resposta sempre que ho combinem amb altres que els portin a la reflexió. Posaré alguns exemples més endavant.

Aquestes respostes que els donem, amb la millor intenció del món i perquè volem que se sentin bé, les diem infinitat de vegades. Crec que si només responem així, a la llarga fa més mal que bé i col·laborem a la baixa autoestima i inseguretat de l'infant. Sense adonar-nos-en, ens relacionem amb les criatures a través de la nostra aprovació de tot allò que fan, i amb el temps, si això no es controla, poden haver-hi conseqüències que repercuteixin en molts àmbits de la vida.

Una persona que ha viscut sota l'aprovació constant de l'adult i que, al cap i a la fi, ha fet les coses per sentir-se acceptada pels altres, pot tenir problemes per saber què és el que realment vol i què és el que realment li agrada. Aquesta persona ha crescut aprenent que si no rep un "molt bé", un "m'encanta!", un "ets la millor" o un "que bonic!", està perduda. Algunes d'aquestes conseqüències sobre les quals parlo són les següents: la por a decebre la gent que estimes per no fer el que creus que esperen de tu; la por a no agradar-los; passar-te molts anys amb una parella a qui ja no estimes; estar molt temps fent una feina que no t'agrada, on no t'hi sents a gust i no t'aporta res; satisfer incansablement les necessitats dels altres oblidant-te de les teves.
Si volem respectar la individualitat i l'autenticitat de l'infant, cal que comencem per intentar reeducar-nos i canviar la manera de relacionar-nos amb ells. Podem començar per intentar no jutjar les seves produccions i no dir si són boniques o són lletges.

Perquè, pensant-ho bé, què és més important, agradar als altres o agradar-se a un mateix? Que el que faig agradi als demés o que m'agradi a mi? Per tant, quan un infant vingui a ensenyar-nos el dibuix que ha fet, podem parlar sobre altres coses. Per exemple, podem preguntar-li sobre el fet de fer un dibuix i sobre el dibuix en si mateix: "Que t'ha agradat fer-lo?"; "que t'agrada a tu?"; "veig que has dibuixat una casa de color vermell"; "n'estàs orgullós del dibuix que has fet?"; "què has dibuixat?"; "quins colors has utilitzat?"; "com t'has sentit fent-lo"?; "vols que el pengem a algun lloc de la casa?"; "on creus que quedarà millor?". En resum, fer-li preguntes obertes que el facin reflexionar i d'aquesta manera treballar l'esperit crític, obrir la porta a l'autovaloració (conceptes molt importants i potencialment sans pel seu desenvolupament emocional) i aconseguir un autoconcepte sa, que és aquell que no depèn de les valoracions exteriors, sinó de la valoració interna, pròpia i positiva d'un mateix.

Personalment, d'entrada (i de forma automàtica) surten les respostes d'aprovació, però quan t'hi pares a pensar, a poc a poc, prens consciència quan les dius, te n'adones, i pas a pas vas afegint-ne de les altres, de les de reflexió. I bé, feina difícil aquesta de canviar coses que tenim tan endins. Però mai és tard per reflexionar-hi i mai és tard per intentar-ho canviar.

Jo ja he començat! Algú més s'anima?

# data[].attributes.attachment_link.title
És clar que ens encanten els seus dibuixos! Però... i si els fem reflexionar? - El Diari de l'Educació

# data[].attributes.attachment_link.description
Us heu preguntat mai quines conseqüències poden tenir les nostres respostes quan un infant ens ensenya un dibuix que ha fet tot preguntant-nos: "T'agrada?". En respondre un simple "sí, és molt bonic!", "m'agrada molt!" o "és el millor dibuix que he vist mai!" no els estem fent pas cap favor.

# data[].attributes.body
Aquesta és la proposta d'activitats que hem preparat per aquest estiu lector.

Per descarregar els documents cal clicar a sobre de l'activitat i descarregar-la.

Un cop baixat us el podeu desar al vostre ordinador, pen o al DRIVE  a partir de 1r.

Els alumnes de 6è han de presentar les activitats a l'INS  BIsaura el primer dia d'escola. Cal fer un dossier amb totes les activitats realitzades. Aquesta activitat compta com a presentació de l'alumne/a i primera nota d'avaluació inicial.

A la columna de Biblioteca us presentem propostes per poder gaudir d'un ESTIU LECTOR amb la col·laboració de la Biblioteca Pompeu Fabra. Recordeu que per accedir a la biblioteca cal demanar CITA PRÈVIA. Des de l'escola estem coordinant aquesta actuació per tal de facilitar una lectura diversificada.

# data[].attributes.body
L’ estiu és un moment ideal per realitzar activitats educatives molt enriquidores i que no es poden fer al llarg del curs escolar a causa de la manca de temps.
Activitats que potenciïn les seves capacitats intel·lectuals, però ho poden fer de manera molt més lúdica i vivencial.

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
L'estiu és un moment ideal per realitzar activitats educatives molt enriquidores i que no es poden fer al llarg del curs escolar a causa de la manca de temps.

El més recomanable és que els alumnes no desconnectin totalment durant les vacances, sinó que segueixin fent activitats que potenciïn les seves capacitats intel·lectuals, però ho poden fer de manera molt més lúdica i vivencial.

Quins deures podem posar als nostres infants?

En aquest apartat faré un llistat de les activitats que com a mare i mestra considero que poden ser molt útils per treballar amb els nostres infants durant les vacances.

Entre parèntesis anoto l'àrea que considero que es treballa en cada activitat.

Activitats educatives:

Fer un diari de les vacances (Llengua) Explicar el que fem a les vacances i afegir fotos, dibuixos, enganxar entrades o tiquets de les activitats que es realitzen.

Llegir: contes, llibres, revistes, còmics, cartells que et trobes pel carrer, tríptics.... (Llengua i educació en valors). Intercanviar llibres/contes amb els amics.

Descobrir i visitar museus (Aprenentatge interdisciplinari)

Anar a la biblioteca (Aprenentatge interdisciplinari)

Mirar pel·lícules educatives i documentals en diferents idiomes (Llengua)

Jugar a jocs de taula: Parxís, escacs, dòmino, l'oca, jocs de cartes, rummykub, scrabble, monopoly... (Aprenentatge competencial i treball en equip)

Fer polseres. (Plàstica) Muntar una parada de polseres amb els amics perquè aprenguin el valor dels diners i treballin els euros (Matemàtiques)

Muntar puzles, maquetes, lego, robòtica ... (Lògica i matemàtiques)

Escoltar diferents estils de música i ballar (Música)

Inventar i representar una obre de teatre amb els amics/gues (Llengua, aprenentatge competencial i treball en equip)

Escriure un conte o un còmic (Llengua)

Pintar i decorar pedres (Plàstica)

Envia una postal a algun amic/ga (Llengua)

Activitats a l'aire lliure:

Banyar-se a la platja, a la piscina, al riu, en un llac ... (Educació física, descoberta de l'entorn, medi natural)

Fer dibuixos al natural (Plàstica i medi natural)

Excursions a peu (Geografia: orientació en el mapa i ús de la brúixola)

Sortides amb bicicleta (Geografia: Orientació en el mapa)

Descobrir gran diversitat de parcs (Geografia: Orientació en el mapa)

Observar insectes i animals en el seu hàbitat natural (Medi Natural)

Fer jocs d'aigua: globus, pistoles d'aigua, xeringues, galledes, esponges, mànega ... (Educació física)

Sortir a fer volar un estel (Aprenentatge competencial)

Construir un castell de sorra a la platja (Aprenentatge competencial)

Mirar els núvols i jugar amb les seves formes (Medi natural i plàstica)

Jardineria: Plantar plantes, regar, fer un hort.... (Medi Natural)

Descobrir amb un telescopi les estrelles, les constel·lacions, veure estels fugaços .... (Medi Natural)

Construir una cabana (Aprenentatge competencial i treball en equip)

Fer fotografies de l'entorn, de les pròpies vivències... (Plàstica i medi natural)

Veure una posta de sol i gaudir de la natura (Medi Natural)

Fer una caminada nocturna (Medi Natural)

Dormir en una tenda de campanya o fer bivac (Medi Natural)

Fer la migdiada en una hamaca (Aprenentatge competencial)

Muntar una botigueta amb els amics (Aprenentatge competencial)

Fer un pícnic a l'aire lliure (Aprenentatge competencial)

Viatjar: Fer el llistat de què necessitem (Llengua), descobrir la zona on anirem de vacances i preparar possibles activitats a fer (Aprenentatge competencial)

Fer esports d'aigua: Kayak, pàdel surf, snorkel, ràfting... (Educació física)

Fer esport: futbol, tenis, bàsquet ... (Educació física, els valors de l'esport ...)

Joc lliure en el qual els infants inventin, improvisin, experimentin, provin, descobreixin... (Aprenentatge competencial)

Activitats d'experimentació:

Experimentar amb diferents elements: sorra, aigua, gel, fang, plastilina, gelatina, colorants ... (Activitat manipulativa i plàstica)

Crear un hàbitat i estudiar algun animal: cap grossos, grills, insecte pal, peixos, papallones, caragols... Cuidar-los durant uns dies i descobrir com són, què mengen, com es reprodueixen... (Medi Natural)

Experimentar amb bombolles gegants de sabó (Activitat manipulativa i plàstica)

Fer experiments. Pot ser útil veure els experiments del Dinàmiks (Medi Natural)

Land art: elaborar obres d'art contemporànies amb elements de la natura. Pots veure aquest vídeo. (Plàstica i Medi Natural)

Fer vídeos amb la tècnica stop motion (Aprenentatge interdisciplinari)

Elaborar una maqueta (Activitat manipulativa i plàstica, aprenentatge interdisciplinari)

Activitats domèstiques:

Anar a comprar: Fer la llista de què cal comprar (Llengua) i saber pagar i calcular el canvi (Matemàtiques)

Cuinar: Seguir una recepta entenent cada pas (Llengua: lectura i comprensió lectora) i mesurar les quantitats que diu la recepta (Matemàtiques: calcular les mesures amb la balança). Es poden fer receptes senzilles com: gelats, granissats, batuts, gelatina, truites, galetes, magdalenes, pastissos ...

Ajudar en la neteja i les taques de casa: parar taula, ordenar i netejar l'habitació, llençar la deixalla al contenidor, rentar els plats, ... (Aprenentatge competencial)

Altres activitats recomanables:

Anar a jugar i/o dormir a casa d'un amic/ga.

Sortir a dinar/sopar amb la família.

Descobrir algun poble desconegut.

Anar a veure una pel·lícula de cinema a la fresca.

Fer alguna cosa per cuidar el planeta: reciclar, recollir un paper...

Tastar alguna fruita nova.

Visitar una Festa Major o Fira d'algun poble.

Fer un viatge en furgoneta camper.

Cantar i ballar molt!

Explicar acudits.

Fer algun amic/ga nou.

Intentar cada dia ajudar a algú.

Riure cada dia fins que et facin mal les galtes.

Abraçar molt a la gent que estimes.

Conclusió

Les vacances d'estiu són un bon moment per gaudir de la natura, l'oci, els amics, la família, el bon temps ... Alhora també és un moment ideal per treballar gran varietat de continguts educatius de manera totalment diferent i lúdica.

Aprendre no va lligat a avorrir-se, sinó que al contrari, quan més bé s'ho passen els infants descobrint, experimentant, provant ... més aprenen. L'estiu és un moment ideal per gaudir aprenent.

Com a mestre/a pots recomanar a les famílies que aprofitin aquesta ocasió per gaudir i per aprendre amb els fills!

Recomanes alguna altra activitat per realitzar amb els infants durant les vacances d'estiu? Comparteix-la als comentaris.

Moltes gràcies 😉

# data[].attributes.attachment_link.title
Els 60 deures d'estiu que els teus alumnes voldran fer I natibergada.cat

# data[].attributes.attachment_link.description
L'estiu és un moment ideal per realitzar activitats educatives molt enriquidores i que no es poden fer al llarg del curs escolar a causa de la manca de temps. Descobreix-les!