# data[].attributes.attachment_link.title
Kohti yksilöllistä oppimista äidinkielen ja kirjallisuuden opetuksessa

# data[].attributes.attachment_link.description
Jarkon pohdinnat tässä blogissa mm. yksilöllisen oppimisen muoti-ilmiöstä herätti minussa halun kertoa hieman siihen liittyvästä omasta kokeilustani tältä syksyltä. Elokuussa äidinkielen ja kirjallisuuden opetuksen foorumissa kuuntelin vantaalaisen äidinkielen ja kirjallisuuden lehtorin Nina Rantapuun kiinnostavan puheenvuoron, jossa hän kertoi kokeilustaan yksilöllisen oppimisen menetelmän soveltamisesta äidinkielen ja kirjallisuuden opetuksessa yläkoulussa. Innostuin välittömästi.

# data[].attributes.attachment_link.description
Toisessa jaksossa (syksy 2015) pidin kurssin MAA2 kahdelle ryhmälle ja kurssin MAA7 yhdelle ryhmälle uusin materiaalein ja uusin arvostelutavoin. Hyvin meni. Numerot Koska perinteisesti koulumaailmassa monia kiinnostaa eniten arvosanat, niin aloitetaan niistä. Kursseilla tuli parempia numeroita mitä aiemmin. Pitämieni MAA7- ja MAA2-kurssien keskiarvot viime vuosina ovat olleet: MAA7: 7,13 (2013), 6,13 ja 6,23 (2014) ja...

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Yhdestä Wilma on fiksu väline, toinen vihaa sitä. HS:n mielipidesivuilla on käyty kiivasta keskustelua koulujen viestintäjärjestelmästä Wilmasta. Kysyimme vanhemmilta, opettajilta ja nuorilta, mitä he ajattelevat. Liki 300 vastasi. Enemmistö näki Wilmassa hyvääkin.

Tämä sisältö kuuluu HS Digi -tilaukseen

Vaihda HS Mini -tilauksesi helposti HS Digiin

Haluatko lukea koko artikkelin?

Hyödynnä maksuton tutustumistilaus, niin pääset lukemaan rajoituksetta tämän ja muita kiinnostavia artikkeleita:

# data[].attributes.attachment_link.title
Wilma on oksennusastia tai hyvän mielen lähde - 300 oppilasta, opettajaa ja vanhempaa kertoi kantansa HS:lle

# data[].attributes.attachment_link.description
Yhdestä Wilma on fiksu väline, toinen vihaa sitä. HS:n mielipidesivuilla on käyty kiivasta keskustelua koulujen viestintäjärjestelmästä Wilmasta. Kysyimme vanhemmilta, opettajilta ja nuorilta, mitä he ajattelevat. Liki 300 vastasi. Enemmistö näki Wilmassa hyvääkin. Tämä sisältö kuuluu HS Digi -tilaukseen Vaihda HS Mini -tilauksesi helposti HS Digiin Haluatko lukea koko artikkelin?

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
KURITTOMUUS, työrauhaongelmat, luokanhallinnan puutteet, opettajan auktoriteetin rapautuminen, koulupahoinvointi, viihtymättömyys, toimintakulttuurin puutteet....

Sanoja, joilla yritetään kuvata opetuksen yhtä keskeistä ja ikiaikaista haastetta: Vaikeutta toimia, kun "luokka on epäkunnossa", eikä opiskelusta oikein tule mitään. Viime aikoina olen itse alkanut puhua ilmiöstä luokan koulukuntoisuuteen palauttamisena ja oppilaiden putoamisena opiskelutilasta.

Se on kumma juttu. Jossain luokissa kaikkien opettajien on helppo opettaa, ja oppilaitten opiskella. Työrauha ikäänkuin tulee annettuna. Aina näin ei ole. Silloin työrauha on rakennettava tietoisesti. Meilläkin on muutama luokka, jossa on hiat käärittävä ja tartuttava tähän toimeen. Opettaminen on hetkeksi pantava syrjään, ja meidän on palattava koulunkäymisen perusasioihin. On palattava kysymään oppilailta:

Ymmärrämmekö, miksi koulua käydään?

Annammeko opettajan opettaa?

Annammeko kavereiden opiskella?

Haluammeko ylipäätään oppia? jne.

Opettajalla on massiivinen vaikutus oman luokkansa hyvinvointiin. Siksi on tärkeää, että opettaja ymmärtää itsensä johtajaksi, ja taipuu opettelemaan johtamisessa tarvittavia taitoja. Myös meidän opettajien on katsottava peiliin:

Onko luokkassani selkeät säännöt? Pidänkö niistä kiinni?

Onko oppitunnilla selkeä rakenne?

Onko luokan kalustus, istumajärjestys, päivän rytmi jne asianmukainen?

Olenko selvillä niistä tavoista, joilla luokkani oppilaat parhaiten oppivat?

Millainen ilmapiiri luokassa on? Miten vaikutan siihen itse?

Miten suhtaudun itse oppilaisiin?
Oppilaiden on koettava, että he voivat luottaa opettajaan ja siihen, että opettaja on reilu, tasapuolinen ja oikeudenmukainen.

Luokka voi jäädä laumaksi. Laumalla ei ole yhteistä päämäärää eikä toimivaa työnjakoa. Sillä ei ole yhteistä suuntaa, vain suunnaton määrä energiaa.

Tavoitteellisesti toimivalla luokalla on kolme tärkeää ominaisuutta: (1) se hyväksyy opettajan johtajakseen, (2) se hyväksyy koulunkäynnin ja opiskelun yhteiseksi tehtäväkseen ja (3) se hyväksyy kaikki luokan oppilaat arvostetuiksi jäsenikseen.

Lauma syntyy. Ryhmä on tehtävä. Lauman ryhmäyttäminen on opettajan tehtävä.
Luokan koulunkäyntiin kuntoutusohjelma 1. Vahvistetaan opettajan asemaa ryhmänjohtajana
Opettajan asema ryhmän johtajana on rakennettava alusta. Keinoja ovat mm.

Luokkaan pitäisi rakentaa johdonmukainen järjestys.

Opettaja voi rakenta omalle auktoriteetilleen tukea kehittämällä ympäristöä (mm. istumajärjestys, liikenne), sääntöjä ja rutiineita. Selkiytetään luokan rutiinit. Millainen on päivän alku, tunnin alku? Kuinka toimitaan, kun myöhästytään tai unohdetaan tavaroita? Kuinka pyydetään puheenvuoro? Saako luokassa liikkua tai keskustella? Miten pyydetään apua? Mitä tehdään, kun oma työ on valmis? Miten toteutetaan tunnin siirtymävaiheet? Kuinka oppitunti ja koulupäivä lopetaan ?(Meillä on erillinen tukimoniste tätä varten)

Selkiytetään luokan pelisäännöt (mm. kukaan ei puhu opettajan puheen päälle; oppilas puhuu vasta, kun on saanut luvan) ja niiden rikkomisen seuraukset (yksi malli ns. "vaikuttavan opettajan malli").

Selkiytetään itse opetus (mm. tunnit alkavat täsmällisesti; opettaja ei aloita opetusta, ennenkuin luokka on hiljentynyt. Jokaiselle tunnille selkeä tavoite: mitä pitää tehdä; tavoitteen saavuttamista mitataan tehostetusti.)

Monipuolistetaan tunnit. Työrauhaongelmia estävät hyvin suunnitellut, vaihtelevat ja kiinnostavat oppitunnit. Opetus tulee sovittaa oppilaiden edellytyksiin, ja etenemisvauhtia tulee pitää luokassa sopivana

Suunnitellaan opetus hyvin ja mielenkiintoiseksi ja vaihtelevaksi.

Opettajan kannattaa välttää oppilaiden kyllästymistä vaihtelemalla opetusmenetelmiä ja tarjoamalla riittävän haastavia ja vaihtelevia tehtäviä.

Asetetaan myös kuntoutumiselle konkreetti tavoite: Oppitunnista tehokkaasti käytettävän ajan osuus. Seurataan sitä (ja tuhlattua aikaa)

Kaikki luokkaa opettavat sitoutuvat samaan luokan kuntoutusohjelmaa.

Opettajan on otettava vakaavasti se tosi haastava tosiasia, että työrauhaan vaikuttaa se, pitävätkö oppilaat opettajasta. Millaisesta opettajasta pidetään: iloisesta, välittävästä. oppilasta kunnioitavasta. Hyvä opettaja on oppilaan puolella. Vasta kun opettaja on saanut suhteensa oppilaisiin kunton, hän pystyy ohjaamaan heitä kohti oman käyttäytymisen parempaa hallintaa.

2. Oppilaiden sitoutuminen koulutyöhön ja opiskeluun
Koulutyön ydin on siinä, että oppilas sitoutuu oppimistehtävien tekemiseen, ei niiden välttämiseen. Vahvistetaan oppilaiden sitoutumista opiskeluun:

Tässäkin auttaa, kun selkiytetään rakenteita, sääntöjä, seuraamuksia.

Lisätään oppilaan ymmärrärrystä, valmiuksia ja vastuuta oman käyttäytymisensä hallinnasta. Jokainen pystyy hallitsemaan omaa käyttäytymistään, jos vain haluaa.

Rakennetaan oppimistehtävistä sentasoisia, että jokainen kokee onnistuvansa. Tarjotaan eritasoisia tehtäviä.

Kiinnitetään erityistä huomiota itsetunnon vahvistamiseen.

Lisätään oppilaitten mahdollisuuksia tulla kuulluksi (viikon) yhteissuunnittelulla ja -arvioinnilla.

Mitoitetaan läksyt aluksi sellaisiksi, että kaikki onnistuvat niissä.

Luodaan selkeä systeemi, miten läksyt tarkistetaan, ja miten toimitaan, jos ne eivät.

Avainoppilaille kannustavat coachit.

Seurataan luokan kykyä pysyä opiskelutilassa.

Käytetään yksinkertaisia, koulun arkeen liittyviä palkintoja.

Otetaan tuntien rakenteessa huomioon luokan keskittymiskyky. Pilkotaan tunti sopiviin osiin.

3. Luokan ilmapiiri, kaverisuhteet

Kouluopetus on ryhmäopetusta, jossa oppilaiden keskinäisillä suhteilla: kaveruuksilla ja riidoilla on iso merkitys. Panostetaan siihen, että luokan ilmapiiristä tulee iloinen, myönteinen ja ahkeraa työtä arvostava.

Koululuokan kasvun tavoitteena on keskinäisen auttamisen yhteisö.
Selkiytetään luokalle, että oppilaat ja opettaja ovat yhdessä vastuussa työrauhasta ja hyvästä ilmapiiristä. Jokaisella on oikeus oppia. Opettajan vastuulle

jää saada oppilaat ymmärtämään tämä.

Ymmärretään, kuinka luokan ilmapiirin myönteisyys ja iloisuus on yhteydessä opiskeluun sitoutumiseen ja oppimistuloksiin.

Rakenneatan luokkaan yhdessä selkeät säännöt yksi asia kerrallaan (seinille)- ei sanella niitä.

Tuntien tylsyys näkyy ilmapiirissä.

Tehdään selväksi, että kenelläkään ei ole oikeutta estää tai häiritä toisten opiskelua.

Tehdään selväksi, että jokaisella on vastuu luokan ilmapiiristä.

Kaikista ei tarvitse tykätä, mutta kaikkein kanssa on kyettävä tekemään koulutyötä.

Uhmaava häiritseminen johtaa siirtymiseen sijoitusluokkaan.

Opetellaan yhdessä olemista, ryhmäydytään (jokainen tutustuu jokaiseen; Lions Quest-tyyppiset harjoitteet)

Luodaan rakenteet, joilla kiistat ratkotaan.

Sitoutetaan oppilaat luokkaan oman pienryhmän kautta.

Opetellaan kunnioittamaan yhteisiä sopimuksia. Palkitaan siitä.

Opettajat kiinnittävät huomiota omaan palautteeseensa.

Otetaan oppilaat mukaan suunnittelemaan luokan sisustus.

Väkivallan suhteen on nollatoleranssi.

Kuntoutuminen täytyy tehdä yhdessä kotien kanssa.

Avataan vanhemmille luokan tilanne ja käytettävä kuntoutusmalli ja sen perusteet

Ei etsitä syyllisiä, vaan ratkaisuja.

Esitetään konkreetisti, mitä koulu kodeilta toivoo (mm. repun tarkastus, läksyissä auttaminen jne.)

Tiedotetaan koteihin hankkeen edistymisestä ja oppilaiden onnistumisista.

# data[].attributes.attachment_link.description
KURITTOMUUS, työrauhaongelmat, luokanhallinnan puutteet, opettajan auktoriteetin rapautuminen, koulupahoinvointi, viihtymättömyys, toimintakulttuurin puutteet.... Sanoja, joilla yritetään kuvata opetuksen yhtä keskeistä ja ikiaikaista haastetta: Vaikeutta toimia, kun "luokka on epäkunnossa", eikä opiskelusta oikein tule mitään. Viime aikoina olen itse alkanut puhua ilmiöstä luokan koulukuntoisuuteen palauttamisena ja oppilaiden putoamisena opiskelutilasta. Se on kumma juttu.

# data[].attributes.attachment_link.description
Katso Aamusydämellä - Jakso 27 Yle Areenasta. Areena on Suomen suurin netti-tv ja radio. Yle Areenassa on tarjolla radio- ja televisio-ohjelmia, suoria lähetyksiä sekä ohjelmatiedot. Tutki ja löydä!

# data[].attributes.attachment_link.title
Yksilöllisen oppimisen opetusmalli - Pekka Peura

# data[].attributes.attachment_link.description
Pekka Peura palkittiin Campus Awards -palkinnolla Campus Seminar Helsingissä 17.9.2015. Peura palkittiin yksilöllisen oppimisen opetusmallista. Hänen haaveenaan on tasa-arvoisempi ja kaikentasoiset oppilaat huomioon ottavampi opetuksen kulttuuri. MIKÄ ON CAMPUS SEMINAR? Campuksen tavoitteena on antaa opettajille innostava kuva siitä, miten maailma muuttuu koulujen ulkopuolella. Campuksen järjestää SCOOL.

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
PERUSKOULUSSA annetaan edelleen oppilaille todistukset. Oppilaat (tai tarkemmin heidän osaamisensa) siis arvostellaan.

Perusopetuslaki ei käytä termiä oppilasarvostelu. Oppilaiden "opintosuoritukset arvioidaan". Peruspetusasetuksessa arviointia ohjeistetaan tarkemmin. Sen mukaan lukuvuoden päätteeksi annettavaan todistukseen merkitään oppiaineittain tai aineryhmittäin arvio siitä, miten oppilas on saavuttanut asetetut tavoitteet, sekä arvio oppilaan käyttäytymisestä. Numero annetaan tiedoista ja taidoista. Arvion antaa opettaja/opettajat.

Opetushallituksen vuoden 2014 opetussuunnitelman perusteissa annetaan sitten yksityiskohtaiset ohjeet, kuinka arvostelu tulee tehdä (sekään ei käytä oppilasarvostelun ja arvostelun käsitteitä). Mikä nyt sitten oikeasti muuttuu?
Ensin vähän teoriaa

OPPILASARVOSTELU on tuttu didaktiikan käsite. Se on perinteisesti osa laajempaa oppilas-arvioinnin käsitettä, ja oppilasarviointi edelleen osa vielä laajempaa arvioinnin eli evaluaation käsitettä.

Oppilasarviointi on toimintaa, jonka tarkoituksena on verrata saavutettuja tuloksia niihin tavoitteisiin, joita yhteiskunta on opetukselle asettanut. Arvostelu on suppeampi käsite. Benjamin Bloomin klassisessa luokittelussa arvioinnissa erotettiin kolme lajia: diagnostinen, formatiivinen ja summatiivinen. Näistä viimeinen on oppilasarvostelua.

Diagnostisen arvioinnin avulla selvitetään oppilaiden lähtötaso ennen opetusta. Tällainen arviointi ohjaa opetuksen suunnittelua. Formatiivinen arviointi on palautteen antamista oppimisprosessin aikana. Sen tarkoituksena on ohjailla oppilaiden kehitysta.

Summatiivisen arvioinnin tarkoitus on ennustaa ja auttaa erilaisissa valintatehtävissä. Arviointi on tällöin arvostelua ja sen avulla tehtävää karsintaa. Yhteiskunnallisesta näkökulmasta koulun perustehtäviin kuuluu paitsi oppilaitten kvalifikaatio (pätevöittäminen) myös heidän kvalifioimisensa (paremmuusjärjestykseen laittaminen). Kouluopetuksella on tutkintovelvollisuus. Summatiivinen evaluaatio kiteytyy usein todistusarvosanoiksi, ja ollaakseen oikeudenmukaista näyttöjä osaamisesta tulee olla riittävästi ja niiden tulee olla luotettavia.

Oppilasarvostelun luotettavuus on tärkeä tasa-arvo- ja oikeudenmukaisuuskysymys erityisesti päättötodistuksen osalta. Vuodesta 1999 alkaen koulujen oppilasarviointi- ja arvostelukäytäntöjä on haluttu yhtenäistää. Tuolloin julkaistiin asiakirja, jossa kuvailtiin, mitä oppilaan tulee kussakin ai- neessa osata, jotta hänelle voidaan antaa arvosana kahdeksan peruskoulun päättötodistukseen. Vuoden 2004 opetussuunnitelman perusteissa vastaavat hyvän osaamisen kuvaukset eli kriteerit ulotettiin eräissä aineissa ohjaamaan jo toisen luokan oppilaiden edistymisen arviointia.

Vaikka arvostelukriteereitä on yhtenäistetty, useissa selvityksissä on saatu tuloksia, että koululaisten arvostelu ei ole tasa-arvoista. Arvosanat eivät aina vastaa oppilaiden osaamisen tasoa ja vaihtelua on valtakunnallisesti jopa kahden arvosanan verran. Näyttää myös siltä, että tyttöjä ja poikia arvostellaan eri tavoin.

Tutkimusten mukaan arvosteluun vaikuttaa myös oppilaitten temperamentti. Opettajat näyttävät yliarvioivan sellaisen oppilaan lahjakkuuden, jolla on positiivinen temperamenttipatteri: korkea teh- täväorientaatio, joustavuus ja taipumus positiiviseen mielialaan. Tehtäväorientaatio näkyy aktiivisuutena, sinnikkyytenä, alhaisena häirittävyytenä, persoonallisena joustavuutena, sopeutumisena ja reaktiivisuutena. Oppilas, joka on saanut syntymälahjakseen temperamentti-patterin, johon kuuluu korkea aktiivisuus, häirittävyys ja matala sinnikkyyden taso, on vaarassa jäädä kykyihinsä nähden alisuoriutujaksi.

Oppilasarvioinnin periaatteet ovat vuosien varrella vaihdelleet. Joskus ihanteena on ollut myönteinen, kannustava ja persoonallinen palaute, joskus taas mahdollisimman objektiivinen, realistinen arvostelu. Viime aikoina on ajateltu niin, että opiskeluaikainen olisi ennen muuta edellistä ja päättöarviointi jälkimmäistä

Viime vuosien didaktiikassa on alettu suosia opettajan suorittaman oppilasarvioinnin rinnalla vertais- ja itsearviointia. Itsearvioinnin juuret voidaan historiallisesti palauttaa William Heard Kilpatrickin projektimetodiin 1900-luvun alkuun. Tuohon metodiin kuului, että oppilaat arvostelivat itse työnsä tuloksia.

Arvioinnin ohjeistus vuoden 2014 opetussuunnitelman perusteissa

ENSINNÄKIN: arvioinnin merkitystä nostetaan uusissa perusteissa. Tämä näkyy jo yksin arviointiohjeiden sivumäärässä. Yleisessä osassa arviointiosuus (otsikko kuuluu oppimisen arviointi) on 15 sivua. Lisäksi oppiaineosuudessa on annettu nivelkohdissa ohjeet kaikkien yhteisenä opetettavien aineiden kohdalla. 2-3- luokkien nivelen kohdalla sivuja on yhteensä viisi , 6-7-luokkien nivelen kohdalla noin seitsemän ja 9.luokan jälkeen noin kahdeksan. Yhteensä siis 35 sivua.

TEKSTISSÄ (ja opetushallituksen järjestämissä koulutustilaisuuksissa; ks. esim. video: https://www.youtube.com/watch?v=5X7Hx83kxRk) korostetaan arvioinnin merkitystä. Videolla sanotaan, että arviointi on opettajan tärkein pedagoginen työkalu kehittää oppilaan kasvua (siis tärkeämpi kuin itse "opettaminen"). Arvioinnin pedagogista tehtävää on haluttu kirkastettu. Se nähdään osana oppimista, välineenä tukea oppimista.

ARVIOINNIN kohteena ovat (edelleen): oppiminen (opinnoissa edistyminen, osaaminen), työskentely (ei enää todistuksessa erikseen) ja käyttäytyminen. Arviointi vaikuttaa mm. itsetuntoon. Siksi sen tulisi olla myönteista, kannustavaa, rohkaisevaa. Arviointi ohjaa tuen tarpeen tunnistamista. Se on myös opettajan oman työn arviointia, reflektointia. Oppilaita ei tule verrata toisiinsa. Vääränlaisella arvioinnilla "lytätään" videon perusteella oppilas.

Arviointi jaetaan perusteissa formatiiviseen ja summatiiviseen (diagnostista arviointia ei käsitellä). Formatiivinen arviointi on jatkuvaa palautetta, ja sen tarkoitus on ohjata oppilasta. Ohje kuuluu: Ei arvioida vain lopputulosta ja osaamisen tasoa - vaan myös etenemistä. Itsearviointiin on rakennettava mahdollisuuksia ja vertaisarvioinnille luotava tilaisuuksia. Nivelkohdissa oppilaalle ja huoltajalle annetaan vielä laajempaa palautetta.

Summatiivisen arvioinnin tueksi perusteissa on nivelkohdissa ohjeita. 2-3-luokkien välillä niitä ei kutsuta kriiteereiksi vaan hyvän osaamisen kuvauksiksi. Myöhemmissä nivelissa ne ovat kriteereitä. Videolla asiantuntijat korostavat, että kriteerit eivät ole tavoitteita.

Tavoite on siirtää painopistettä summatiivisesta arvioinnista (oppilasarvostelusta) oppimisen arviointiin. Formatiivinen (videon mukaan arkinen, "suusanallisesti annettu palaute) on tärkeämpää kuin summatiivinen.

SANAA oppilasarvostelu ei siis esiinny perusteissa.

KAIKEN arvioinnin kriteerinä ovat tavoitteet. Tavoitteet voidaan esittää monella tavalla. Perusteissa tavoitteita on selkeytetty, ja tällä kertaa on valittu tavaksi esittää ne taitoina. Tässä muutama esimerkki hyvän osaamisen kuvauksista:

Äidinkielessä ja kirjallisuudessa (sujuva) lukutaito ja käsinkirjoittaminen (selkeästi), sujuva kirjoittaminen, eri tavoitealueiden perustaidot, valmistellun puheevuoron tai esityksen pitäminen, taito tulkita tekstiä, kirjallisuuden tuntemus, taito otsikoida teksti, kirjoittaa sujuvasti, näppäintaitojen omaksuminen

Matematiikassa laskutaidon sujuvuus, ratkaisujen oikeellisuus, oikeiden käsitteiden ja merkintöjen käyttö, taito laskea melko sujuvasti päässä ja kirjallisesti, taito tulkita taulukoita ja diagrammeja

Uskonto: katsomuksellisten ilmiöiden tunnistaminen ja nimeäminen

Vieras kieli: taito vaihtaa ajatuksia tai tietoja tutuissa ja jokapäiväisissä tilanteissa; taito käyttää yleisimpiä kohteliaita tervehdyksiä ja puhuttelumuotoja, helpon, tutun sanaston ja selkeää puhetta sisältävän tekstin ymmärtäminen, perussanasto

Ympäristöoppi: taito käyttää mediaa

Historia: Oppilas tunnistaa keskeiset historiaan liittyvät ajan jäsentämismuodot ja osaa antaa esimerkkejä eri aikojen yhteiskunnille ja aikakausille ominaisista piirteistä.

Musiikin peruskäsitteiden hahmottaminen, oppilas toimii opiskeltujen musiikillisten merkintöjen mukaisesti musisoinnin yhteydessä.

Kuvataiteessa edistyminen tekniikoiden harjoittelussa, oppilas osaa soveltaa erilaisia materiaaleja, tekniikoita ja ilmaisukeinoja kuvallisessa tuottamisessaan. Oppilas osaa tarkastella sisällön, muodon ja asiayhteyden vaikutusta erilaisten kuvien tulkintaan

Käsityössä edistyminen työskentelyn sujuvuudessa. Oppilas osaa toteuttaa kokonaisen käsityöprosessin. Oppilas osaa valmistaa omaan tai yhteiseen suunnitelmaansa perustuvan tuotteen tai teoksen, Oppilas tuntee ja osaa käyttää käsityön käsitteistöä.

Liikunnassa edistyminen motorisissa perustaidoissa. Oppilas osaa tasapainoilla ja liikkua erilaisissa oppimisympäristöissä. Oppilas on perusuimataitoinen

OPPILASARVOSTELUN (jota sanaa ei siis käytetä) ohjeissa uutta on, että työskentelyä ei enää arvioida erikseen vaan osana oppiaineen arvosanaa. Ohjeissa ei viitata enää vanhoihin koulun arjen käsitteisiin kuten tuntiaktiivisuuteen tai tuntiosaamiseen tai ahkeruuteen tai töiden loppuun saattaamiseen tai viimeistelyyn tai ohjeiden noudattamiseen.

Motivaatiota, innostusta ja kiinnostusta eikä eettisyyttä ei saa ottaa huomioon arvosanaa annettaessa. Yrittäminen saa vaikuttaa (vain) liikunnan opetuksessa.

ARVOSTELUN tulee pohjautua monipuoliseen näyttöön. Pelkkä koe ei riitä. Oppilaalla tulee (videon mukaan) antaa mahdollisuus antaa näyttö itselle sopivalla tavalla. Myös oppilaan kielitaito on otettava huomioon. Liikunnanopetuksessa kuntomittausta ei saa käyttää arvostelun pohjana

TODISTUSMERKINNÖISSÄ ainoa uusi linjaus on, että uskonto/et merkitään katsomusainetta erittelemättä.

JA yllä kuvassa lopuksi tiivistelmä löytämistäni muutoksista.

# data[].attributes.attachment_link.title
Miten oppilasarvostelu muuttuu uudessa opsissa?

# data[].attributes.attachment_link.description
PERUSKOULUSSA annetaan edelleen oppilaille todistukset. Oppilaat (tai tarkemmin heidän osaamisensa) siis arvostellaan. Perusopetuslaki ei käytä termiä oppilasarvostelu. Oppilaiden "opintosuoritukset arvioidaan". Peruspetusasetuksessa arviointia ohjeistetaan tarkemmin. Sen mukaan lukuvuoden päätteeksi annettavaan todistukseen merkitään oppiaineittain tai aineryhmittäin arvio siitä, miten oppilas on saavuttanut asetetut tavoitteet, sekä arvio oppilaan käyttäytymisestä. Numero annetaan tiedoista ja taidoista.

# data[].attributes.body
Millainen on hyva vanhempainilta?

# data[].attributes.body
Millä lailla kunnan yms ylempien toimijoiden vaikutus näkyy kodin ja koulun yhteistyössä? Millä tavoin kodin ja koulun välisiä yhteyksiä kehitetään ja pidetään yllä?

# data[].attributes.body
Onko kodin ja koulun yhteistyön arviointi osa Norssin arviointia?

Erilaisten perheiden huomiointi?

Osallistuvatko äidit isiä enemmän kodin ja koulun yhteistyöhön? Näkyykö Norssissa, huomioidaanko jotenkin?

# data[].attributes.body
https://www.youtube.com/watch?v=ZAZ7QbzDfE4

# data[].attributes.headline
Vanhempien ja koulujen yhteistyö = mokkapaloje leipomista

# data[].attributes.subject
Vanhempien ja koulujen yhteistyö = mokkapaloje leipomista

# data[].attributes.body
"Vastuu kodin ja koulun yhteistyön edellytysten kehittämisestä on opetuksen järjestäjällä. "

# data[].attributes.body
Miten hoidetaan tilanne, jossa vanhempi kokee, etta kasvatusvastuu ei ole tapahtunut koulun osalta? Tai muiden vanhempien osalta?

Ovatko Norssin vanhemmat tyytyvaisia koulun aktiivisuuteen kodin ja koulun yhteistyossa?

# data[].attributes.body
Uusi ops teksti vastuuttaa selvemmin molempia osapuolia.

# data[].attributes.body
KODIN JA KOULUN VÄLINEN YHTEISTYÖ

# data[].attributes.body
Kodin ja koulun yhteistyö kouluyhteisön ja luokan tasolla

Kodin ja koulun yhteistyö yksittäistä oppilasta koskien

# data[].attributes.body
OSAT 3.6. JA 3.7. JA 4

# data[].attributes.body
OSAT 3.1. JA 3.2. JA 3.4.

# data[].attributes.body
OPPIMISTA JA HYVINVOINTIA EDISTÄVÄ KOULUTYÖN JÄRJESTÄMINEN

# data[].attributes.body
KODIN JA KOULUN YHTEISTYÖ

# data[].attributes.attachment_link.description
Uudistamme verkkosivustomme kevään ja kesän aikana. Uudet sivut palvelevat vanhempaintoimijoita sekä opetus- ja kasvatusalan ammattilaisia elokuusta 2018 alkaen. Verkkosivu-uudistuksen myötä haluamme tarjota sidosryhmillemme entistä kohdennetumpaa ja hyödyllisempää materiaalia kasvatusyhteistyön kehittämiseen. #kohtiuutta! Suomen Vanhempainliitto on kasvatusyhteistyön valtakunnallinen asiantuntija. Liittoon kuuluu runsaat 1300 päiväkodeissa, kouluissa ja oppilaitoksissa toimivaa vanhempainyhdistystä.

# data[].attributes.attachment_link.description
What future teachers need to consider when preparing students for the 21st Century.