# data[].attributes.body
1. I Ryssland såg man på den finska autonomin som en "nådegåva" som när som helst kunde tas tillbaka

2. I Finland såg man autonomin som något som garanterats i och med kejsarens regentsförsäkran vid Borgå lantdag

# data[].attributes.body
Förena Finlands postväsen med de ryska, detta kallades postmanifestet. Om man skickade brev utomlands skulle de ha ryska frimärken på sig. Motsvarande åtgärder förbereddes för mynt o tull, men förryskningen av dem genomfördes inte. Finländska strafflagen kunde inte träda i kraft eftersom att den inte fungerade tillsammans med den ryska lagstiftningen.

# data[].attributes.headline
Februarimanifestet och reaktionerna på det

# data[].attributes.subject
Februarimanifestet och reaktionerna på det

# data[].attributes.body
Februarimanifestet var ett ryskt kejserligt manifest som gavs till Storfursterdömet Finland den 15 februari 1899. Med Februarimanifestet inleddes en stark förryskningspolitik i Finland. Alla rikslagar stiftades av kejsaren och han hade det högsta beslutanderätt i frågor som berörde Finland. Lantdagen skulle endast få säga sina åsikter. En stor förändring var att Ryssland helt och hållet fick kontroll över den finska militären.

Februarimanifestet kom som en överraskning för de ledande kretsarna i Finland. Man trodde först att tsaren,Nikolaj II, blivit vilseledd av sin rådgivare till att göra manifestet och att det skulle dras tillbaka så fort tsaren skulle få veta dess egentliga innebörd. Via en omröstning i senatens ekonomiedepartement togs manifestet i bruk, vilket följdes av protester från senaten och lantdagen, och till sist uppkom en stor folkadress med vilket man försökte få manifestet att avdras. Manifestet var i bruk ända tills storstrejken november 1905 då ett nytt manifest trädde i kraft.

# data[].attributes.body
Ryska regeringen ville förena folket genom att förstärka den ryska nationen. Tyskland som leddes av Otto von Bismarck var en ny maktfaktor. Man försökte förbättra sina strategiska positioner eftersom det pågick en kamp om kolonier mellan stormakterna.

I Polen framträdde det strategiska tänkandet först, och efter det polska upproret började förryskningen år 1863. De baltiska länderna förlorade sina särrättigheter år 1870.

Den nya ryska politiken drabbade Finland eftersom vi ansågs vara ett hot vid en eventuell stormaktskonflikt. Den ryska Nationalismen märktes både i inrikes- och utrikespolitiken, i utrikespolitiken fick det slaviska folket stöd till en början men deras egentliga syfte var att få dem under rysk ledningen

# data[].attributes.body
Politiska oroligheter och strejker i Ryssland spred sig till Finland --> storstrejk 1905

Krav på ett ombildande av lantdagen --> Ny lantdagsordning 1906

Tidigare hade endast 1/10 del av den finländska befolkningen haft rösträtt, och kunde endast välja in representanter till det stånd de hörde till som samhällsgrupp. De olika stånden: adel, präster, borgare och bönder sammanträdde var för sig i lantdagen. Efter 1906 fick man en enkammarriksdag, där hela 200 ledamöter samlades i ett och samma rum för att fatta beslut. Till riksdagen ordnades val där principen om allmän och lika rösträtt tillämpades (= nu fick ALLA - även kvinnor - över 24 år rösta i valet till den nya riksdagen).

# data[].attributes.headline
Bobrikov som generalguvernör och diktator

# data[].attributes.subject
Bobrikov som generalguvernör och diktator

# data[].attributes.body
Nikolaj Ivanovic Bobrikov var Finlands generalguvernör 1898-1904. Hans uppgift var att stävja den finländska separatismen. För att uppnå detta måste han indirekt upphävaFinlands existerande lagar. För att kunna göra detta effektivt, fick han 1903 diktatorisk makt för tre år. Finlands miste därmed också pressfrihet etc. Dessa tre diktatorsår blev korta eftersom han nästa år blev mördad. Det fakto att mannen som mördade Bobrikov, Eugen Schauman, blev en hjälte bland folket berättar att generalguvernören inte var särskilt populär.

Film(klipp):

http://svenska.yle.fi/arkivet/artikkelit/fem_skott_i_senaten_61647.html#media=61673