# data[].attributes.body
Månen skinner trist

Over den lille kvist.

Striber af sølv flyder over havet

Månen var jo så begavet.

Alle lysende lanterner flyver over hendes grav

Mens alle hestene løber i trav.

Hendes liv var jo atter borte

De var jo så korte.

Manden sidder på sin bænk

Prøv nu bare at tænk.

At miste sin kone

Og hendes blide tone.

Hans klagesang

Var smukkere end en svaneklang.

Ønskebørnene hans

Og deres smukke dans.

Fik ham til at tude

Der var jo så stille derude.

Man kunne se alle skygger

Man kunne selv høre rævene der tygger.

# data[].attributes.headline
Månen lyser striber af sølv.se der er et trist møl.Jeg går forbi en lysende grav.livet bliver suget ind som knoglemarv.spøgelser, skygger og genfærdgyser med minder fra frederiksbergkirkegårdsugler synger en klagesang. i mens solens genfærd spiser tang.dødens sol trøster ønskebørn. forbandet tid dumme bjørn.uglevisere er forelsket på ny. fuglene bor på en sky.

# data[].attributes.subject
Månen lyser striber af sølv.se der er et trist møl.Jeg går forbi en lysende grav.livet bliver suget ind som knoglemarv.spøgelser, skygger og genfærdgyser med minder fra frederiksbergkirkegårdsugler synger en klagesang. i mens solens genfærd spiser tang.dødens sol trøster ønskebørn. forbandet tid dumme bjørn.uglevisere er forelsket på ny. fuglene bor på en sky.

# data[].attributes.body
I går gik jeg ned til min elskedes grav.  

Min afdøde mand, Gustav. 

Kirkegården var fyldt med sorg og tristhed 

 det gjorde mig ekstra ked. 

Da jeg kiggede op på den store mægtige måne så jeg livet i et helt nyt skær 

og jeg følte mig lidt sær. 

Alle kirkegårdens uhyggelige skygger  

Danser mens de små skeletter hygger. 5 

# data[].attributes.body
Striber af sølv fra måneskin

Tristhed på stranden skyller ind

Lysende liv fanget af tid

En ensom grav forbandet for altid

I skyggerne fyldt med klagesang

Er der spøgelser som levede engang

Solens genfærd stjæler minder

Kirkegårdsuglen nyforelskede finder

Dødens sol finder trøst i minder

Fra de liv og ønskebørn givet

Skønt at månens fjende er livet

# data[].attributes.body
Der er en kirkegårdsugle

med sin forbandede kugle.

De døde står op af graven

de går ud mod havnen.

Månen er stået op,

den lyser ned over den døde krop.

Skygger falder over det nyforelskede par

de har begge to nogle grimme ar

Dødens sol skinner over ønskebørnene

så nu kommer alle bjørnene.

Børnene ser gyser

og de fryser.

# data[].attributes.body
Dødens sol er forbandet. Forbandet som ønskebørn, minder og klagesang.

Og månen opfører sig som om at en kirkegårds ugle er blevet til et spøgelse.

Den lyser ned på stranden, som striber af sølv, stranden er fyldt med tang.

Det giver mig en trist følelse.

Solens genfærd lægger stadig den grav jeg gravede for mange år siden.

Jeg er bange for at livet er på vej tilbage.

Jeg har alt, og alt viden.

Nu skal jeg bar bage en måne kage, og hænge den på en knage.

Nu er historien forbi

Vi håber det var noget i kunne li.