# data[].attributes.body
https://youtu.be/SOQ3M9LLU6s

# data[].attributes.body
Rehabilitering i forhold til demens som er vist i videoen:

Ergonomiske massage stole i fællesstuen. (Muskulatur)

Massere ben i creme (Muskulatur)

Kørestole (Lindring)

Dyr på værelset (kat) (demens)

Fælles hund på plejehjem (demens)

Dyr udenfor i indhegning bl.a. høns, geder (demens)

Blomster (demens)

Billeder af dem selv foran deres værelser(demens)

Er der i par hvis muligt(demens)

Klaver(demens)

Egne møbler(demens)

Danse gymnastik (mobilitet & muskulatur)

Sammenhold i mellem personale og beboer (demens)

Besøg af pårørende (demens)

Varmt vands bade (blodomløb)

Wellness (muskulatur) genvinde fiaskoer.

Personale med i poolen (sammenhold)

På plejehjemmet bliver de talt til, og ikke talt om. De bliver mødt med respekt og set som ligesindet. De taler ofte om deres personlige værdier så de ikke forglemmer og de bruger dagen i fællesskab så de føler sig i et med deres omgivelser. Selve plejehjemmet er indrettet som " et hjem " i stedet for de normale kedelige institutionelle omgivelser ,samt deres individuelle værelser bliver primært kun brugt til at sove i hvilket er yderst positivt for personer med netop denne lidelse. De går ture, taler med dyrene på stedet og er med i aktiviteter der inddrager alle på plejehjemmet. Borgerne respondere med smil og glæde og fryd i deres tilværelse, selv det som borgere måske har haft det svært ved overskygges nu af gode omgivelser som giver dem tiltro, håb, og viljestyrke på at kæmpe imod det som kan virke udfordrende.

# data[].attributes.body
Der gives psykologisk ilt i alle områder, der bliver nemlig sat stor fokus på tid. Tid til deres personlighed, deres væremåde og deres udfordringer. De bliver mødt på ny. I området psykologisk ilt ses det at…

Beboerne får psykologisk ilt ved at få lov til at være hvem de er, at de kan blive bedre til nogle ting ved at få hjælp, at de kan komme af med de fleste medicinpræparater ved at erstatte det med omsorg, menneskelig kontakt og fysisk aktivitet.

Beboerne reagere godt på plejen på Dagmarsminde. Nogle af beboerne uden meget sprog kan nogle gange komme med udtryk når de er på ture, bl.a i skoven. Nogle som har siddet i kørestol kan nu pludselig gå eller løbe ved hjælp af træning.

I forhold til rehabilitering, ser man at beboerne bliver bedre til forskellige ting, bl.a., kommer nogle ud af kørestolen og kan nu gå og sågar løbe.
De kommer ud at danse og får dermed bevæget deres muskler og led.

# data[].attributes.body
Dagmarsminde er et privat plejehjem for mennesker med svær demens. Det er stiftet og bygget af May Bjerre Eiby, og huset stod færdig den 1. februar 2016. May besluttede sig
for at bygge et plejehjem for mennesker med svær demens, fordi hun gennem egen
erfaring i sygeplejen oplevede, at det var her, systemet svigtede allermest. Hun ville skabe
et sted, hvor omsorgen var sat i højsæde, og hvor både beboere og pårørende følte sig
velkommen. Dagmarsminde er en omsorgsoase
, som vægter beboernes
livsglæde og velvære højt. Omsorgen er det, Dagmarsminde vægter højest, og på deres
hjemmeside beskrives omsorgen således: ”Relationen til vores beboere er omsorgsfuld.
Vi medtænker omsorg i alle handlinger. Omsorg handler om være der for hinanden, når
behovet er der. Vores forståelse af omsorg bygger på et menneskesyn, der går ud på, at
vi er mennesker i kraft af hinanden. Det vil sige, at vi alle betyder lige meget i alle
sammenhænge, og at vi gensidigt udvikler os menneskeligt, når vi er sammen. Dagmarsminde arbejder ud fra værdier om respekt, anerkendelse,
omsorg og nærvær. Omsorg er for Dagmarsminde fundamentet for deres værdisæt og er
udgangspunktet for al interaktion på stedet og kilden til handling. Et værdisæt som
indebærer respekt for alle på stedet, både beboere og kollegaer, anerkendelse af de
forskelligheder Dagmarsminde rummer, og personalets meget nærværende
tilstedeværelse. Udover deres værdier har Dagmarsminde også valgt at indrette stedet
”hjemligt”
Stedet er derfor indrettet med møbler, som vi alle kan huske fra vores forældres eller
bedsteforældres hjem, og netop dette er med til at skabe en god stemning og behagelig
følelse af tilpashed.

personalet drager omsorg i nutiden med udgangspunkt i fortiden og med henblik på
fremtiden.
På Dagmarsminde arbejder personalet aktivt med at opretholde beboernes identitet. Dette
gør de bl.a. ved at lade de pårørende lave en beskrivelse om beboerens livshistorie, hvad
de har arbejdet med, hvor de er opvokset og andre faktorer, som har været med til at skabe
den person, de er i dag. Det er fast rutine for personalet, når en ny beboer flytter ind, at
de sætter sig ind i beboeren, så de på forhånd kender dem så godt som muligt. Beboerne lider af svær demens, hvilket betyder, at de til tider
ikke kan huske hvem de er, hvor de er og hvorfor. Her er personalet
nødt til at have et indgående kendskab til beboerne. Grunden til at deres personlige
identitet forsøges bevaret skyldes, at dette nemt kan blive en kilde til frustration blandt de
ældre, hvis ikke deres personlighed tages højde for. Hvis ikke tingene bliver gjort, som
de er vant til, kan de reagere aggressivt, frustreret, forvirret eller med gråd, derfor er det vigtigt, at personalet har så indgående et kendskab til hver enkelt
beboer som muligt.
Dagmarsminde drager
omsorg for beboerne med udgangspunkt i tid. Dagmarsminde arbejder med omsorg i nutid, fortid
og fremtid.personalet handler ud fra et
perspektiv om nutidig omsorg, dette være sig en nærværende tilgang til beboerne samt
fokus på fysisk kontakt og sociale relationer.  personalet arbejder
ud fra et udgangspunkt omkring beboernes fortid, dette være sig deres identitet men
samtidig også med udgangspunkt i en indretning, som er hjemlig og hyggelig. den hyggelige og trygge stemning er central for
følelsen af hjemlighed og tilpashed i eget hjem. Derudover ses det i deres arbejdsmetoder,
hvorledes at synet på alderdom på Dagmarsminde ikke begrænser deres tilgang til de
demente mennesker. Personalet arbejder ikke ud fra et fremtidsorienteret perspektiv om,
at de ældre snart skal dø, de arbejder snarere ud fra et perspektiv om det gode liv helt
indtil døden indtræffer. Dette betyder, at personalet på Dagmarsminde har ambitioner og
mål for de ældre, som de alle arbejder for at nå.
følelsen af hjemlighed er en succes indenfor de rammer, som Dagmarsminde er bundet
op omkring. Dette betyder, at den helt autentiske følelse af hjem aldrig vil kunne opnås. Derudover kan det autentiske hjem aldrig opnås på stedet, da
denne følelse af hjem også er tæt knyttet med de ældres følelse af selvstændighed, kontrol
og privatliv, rettigheder som langsomt svinder for de ældre pga. deres fysiske og psykiske
begrænsninger til at klare sig selv. Jeg synes at Dagmarsminde,
må være et realistisk billede på vejen til den gode omsorg imellem hjem og institution.

# data[].attributes.body
Karla skal selvstændigt kunne varetage tøjvask indenfor 8 uger.

Karla skal selvstændigt kunne varetage et bad med vask af hår indenfor 8 uger

# data[].attributes.body
1. Jeg har undersøgt begrebet ”den rehabiliterende tilgang” og kan forklare, hvad det betyder.
2. Jeg kan give eksempler på fysiske og psykiske funktionsnedsættelser.
3. Jeg kan forklare og vise, hvordan jeg vil yde omsorg og vise respekt for borgeren
4. Jeg kan demonstrere, hvordan jeg yder praktisk og personlig hjælp ud fra den rehabiliterende tilgang.
5. Jeg har kendskab til, hvad indre og ydre motivation er.
6. Jeg kan forklare Maslows behovspyramide.

# data[].attributes.headline
Forskellen i mellem rehabiliterende tilgang og rehabiliteringsforløb

# data[].attributes.subject
Forskellen i mellem rehabiliterende tilgang og rehabiliteringsforløb

# data[].attributes.body
Fagperson- sikker viden.

Den viden, personalet anvender i rehabiliteringen om fx trænings- eller hjælpemidler, skal tage udgangspunkt i videnskabelige undersøgelser. Det er ikke et spørgsmål om, hvad nogle synes, tror eller føler. Fagpersonerne skal arbejde ud fra sikker viden.

# data[].attributes.body
Planlægning.

Personalet udfylder en elektronisk rehabiliteringsplan, som alle nemt kan få adgang til og samarbejde om. Rehabiliteringsplanen laves i samarbejde med borgeren og de pårørende.

I rehabiliteringsplanen dokumenteres selve forløbet, og planen justeres, når det er nødvendigt. At det dokumenteres, vil sige, at fagpersonerne skriver, hvad de laver, og hvad de observerer.

Fagpersonerne evaluerer sammen med borgeren og de pårørende, og planen kan justeres, når målene er nået, eller hvis der sker ændringer. Det kunne jo fx være, at der sker noget, som har indflydelse på forløbet. I casen om Ester kunne det være, at Ester fik influenza eller en anden sygdom. Det ville påvirke målene. Det kunne også være, at Ester nåede målene hurtigere end planlagt, og så justerer de rehabiliteringsplanen ud fra det.

# data[].attributes.body
Sammenhæng.
I forbindelse med borgerens indlæggelse på sygehuset starter rehabiliteringen allerede her. Det er således af stor betydning, at der er sammenhæng mellem den behandling, borgeren har modtaget på sygehuset, og det videre forløb, der skal sættet i gang, når borgeren kommer hjem til sig selv. For at sikre dette arbejder mange kommuner tæt sammen med sygehusene.

I mange kommuner er der derfor et koordinerende udskrivelsesteam, som består af medarbejdere fra fx hjemmesygeplejen, visitationen og træningsfunktionen. En person fra teamet besøger borgeren på sygehuset inden udskrivelsen og samarbejder med borgeren og de pårørende for at sikre den nødvendige hjælp, evt. hjælpemidler, og at hjemmet er klar til udskrivelsen. Dette er med til at sikre en optimal sammenhæng mellem borgerens overgang fra den ene sektor i sundhedsvæsnet til den anden sektor.

# data[].attributes.body
Tværfagligt samarbejde.

Tit kommer en borger ind i et rehabiliteringsforløb efter at have været indlagt på sygehuset.

Når borgeren kommer hjem, bliver han tilknyttet et tværfagligt rehabiliteringsteam, som kan bestå af visitatorer, rehabiliteringsterapeuter, sygeplejersker og kontaktperson (social- og sundhedshjælper eller social- og sundhedsassistent).

Når der er så mange fagpersoner omkring borgeren, stiller det store krav til det tværfaglige samarbejde, og det skal være helt tydeligt, hvem der har hvilke opgaver og hvornår, hvis rehabiliteringsforløbet skal være effektivt og meningsfuldt for borgeren.

# data[].attributes.body
Mål og tid.

Borgeren og fagpersonerne sætter i fællesskab mål for rehabiliteringen: Hvad vil borgerne gerne nå, og er det realistisk ud fra den faglige viden, fagpersonerne har? Når de overordnet har besluttet, hvad borgeren skal nå, deler de målet op i undermål og aftaler, hvor lang tid borgeren skal arbejde med det, før de evaluerer.

Fx ville borgeren Ester gerne kunne klare toiletbesøg selv, da hun skulle til barnedåb. Hvis Ester ikke kan rejse sig fra sin stol og gå ud på toilettet, er det måske nødvendigt at træne det at rejse sig og sætte sig i stolen et stykke tid, inden hun kan begynde at træne det at gå.

Så kan det være, at Ester og fagpersonen aftaler, hun skal rejse sig og sætte sig fem gange i træk fire gange om dagen i de første fire dage. Derefter skal hun træne ti gange i træk fire gange om dagen de næste tre dage. Når Ester kan det, evaluerer de processen sammen, og måske er hun blevet helt sikker i at rejse sig og sætte sig. Så kan de gå videre til næste delmål, som kunne være at gå hen til døren og tilbage igen.

# data[].attributes.body
Borgernes livssituation.

Borgerens livssituation.

Et godt rehabiliteringsforløb tager udgangspunkt i hele borgerens livssituation. Dvs. at man ser på, hvilke resurser borgeren har, hvilken sygdom han har, og om det er noget, som går over eller udvikler sig.

Borgeren skal, uanset alder eller sygdom, have mulighed for at få forbedret sine funktionsevner, og her er det under alle omstændigheder vigtigt at holde fast i det, han kan.

Borgerens boligsituation har også betydning. Har han en hensigtsmæssig bolig, hvor han kan udfolde sit liv og være tilfreds og tilpas? Det er ikke alle boliger, der er lige velegnede til hjælpemidler, og det er heller ikke sikkert, at han kan få hjælpemidler.

Man kan sige, at det er vigtigt at være helhedsorienteret, at tage højde for borgerens fysiske, psykiske og sociale funktionsevne, behov for hjælp, boligforhold, mulighed for sociale aktiviteter, netværk, hjælpemidler m.m. Kan alle disse ting tilpasses, så borgeren får størst mulighed for livsudfoldelse?

# data[].attributes.body
Individuel tilrettelæggelse.

Den rehabiliterende indsats skal tilrettelægges helt individuelt ud fra borgerens behov, resurser og ønsker. For at både fagpersoner og borgeren selv kan vide, hvilke resurser borgeren helt præcis har, er det nødvendigt at undersøge resurserne:

Det kan være fysiske resurser, dvs. det, borgeren kan rent fysisk: Kan han stå, gå, løfte sine arme, dreje hovedet, holde balancen, når han sidder eller står osv.?

Det kan være psykiske resurser, fx: vilje, humor, gåpåmod, stædighed, selvværd osv.

Det sociale område skal også undersøges. Har borgeren en god ven eller nære familiemedlemmer, som har forventninger og ønsker?

Det kan være en god idé at inddrage venner og pårørende, så de kan støtte borgeren i rehabiliteringen. Det kan nemlig være en støtte i rehabiliteringen, at der er nogen, der holder af én og forventer noget af én. Hvis borgeren ikke har et tilstrækkeligt netværk, er det et andet udgangspunkt, og så har borgeren måske brug for at få styrket sit netværk.

Der er nogle bestemte ting, som betyder meget for de fleste mennesker. Det kan fx være at kunne klare toiletbesøg, personlig hygiejne, spisning og at færdes selvstændigt. Det er ikke altid, det kan lade sig gøre, men de fleste vil helst selv kunne klare lige netop de aktiviteter.

Det er også meget vigtigt, at man får interessante og givende oplevelser, og derfor betyder sådan noget som at kunne købe ind også meget for mange mennesker. Derfor skal målene og indsatserne tilrettelægges individuelt ud fra borgerens resurser, ønsker og livssituation

# data[].attributes.body
Aktiv deltagelse.
Når en borger skal gennem et rehabiliteringsforløb, er det meget vigtigt, at det tilrettelægges ud fra borgerens ønsker og tanker om, hvad der betyder noget. Hvis rehabiliteringen ikke tager udgangspunkt i det, borgeren ønsker, eller han ikke oplever, at det gør, er det ikke sikkert, at borgeren er motiveret for at deltage. Hvis ikke borgeren er motiveret for at deltage, kan det være svært at få et godt samarbejde mellem borgeren og den eller de fagpersoner, der står for rehabiliteringen.

Det er vigtigt, at borgeren er inddraget, så han føler ansvar for de mål, han opstiller sammen med personalet. På den måde bliver processen betydningsfuld, og borgeren bliver motiveret.

Borgerinddragelse er et fagudtryk, som er inspireret af en viden om, at hvis man skal forandre noget, som nogen gør, så skal de selv tage ejerskab for forandringsprocessen. Det lyder måske svært, men det er ret logisk

# data[].attributes.body
Afslutning og eventuel revisitation.

Når tiden for rehabiliteringsforløbet med Karla er gået, skal den ansvarlige for området i samarbejde med Karla og måske andre fagpersoner følge op på, om hun har nået sine mål.

Er det nødvendigt at revisiterer Karla til et nyt rehabiliteringsforløb og hvad kan sosu personalet evt gøre for at Karla når sit mål?

Hvis målet er nået, afsluttes rehabiliteringsforløbet hvilket betyder at Karla har nået sit mål inden for den afsatte tid.

# data[].attributes.body
Målrettede indsatser og opfølgning på mål

# data[].attributes.body
Målsætning
Dette består af 2 vigtige faser. Den reelle målsætning og udredning.

De langsigtede mål er: Karla kan rejse sig selv ved hjælp af hendes rollator, og at Karla kan gå selv med hjælp af hendes rollator.

De kortsigtede mål er: At Karla ikke skal være sengeliggende. At Karla kan løfte sit ben af sig selv, og at hendes smerter ophøre.

Udredningen består af daglig aktivitet fra både personale og fysioterapeut. Medicinsk behandling modtages så længe Karla føler smerte.

Vi skal som sosu hjælpe Karla med at nå sine mål. Ved at have nogle snakke med hende om hvordan hun når sit langsigtede mål, og hvilken hjælp hun mener vi som sosu skal være behjælpelig med for at hun når sit mål.
Vi skal sammen med Karla finde ud af om hun er motiveret til at nå det langsigtede mål på egen hånd og om det er et realistisk mål på den tid der er sat af til det.

# data[].attributes.body
Udredning
Den helbredsmæssige problemstilling viser at karla har knogleskørhed og er meget isoleret. Det er derfor vigtigt at give hende en motiverende rehabilitering så hun ikke føler sig alene i det. Grundet hendes knogleskørhed bør vi også være forsigtige og derfor er det vigtigt at en fysioterapeut bruger sin faglige ekspertise til at give Karla den rigtige rehabilitering. Sosu-medarbejderne må ikke hjælpe Karla med sine daglige træningsøvelser, men må gerne inddrage hende så vidt muligt i de daglige gøremål. Så længe hun får støttende hjælp til at komme op i en rollator så kan Karla være med til det meste der kræver fysisk udøvelse af øvre krop. Fra at hænge tøj op siddende, selv at tage tøj på overkroppen mm.
For at sikre sig at Karla tilpasser sig sin nye situation giver vi personalet hende moralsk opbakning og fortæller hende dagligt at vi kan se forandring, selv hvis hun ikke selv kan se det. Vi holder jævnligt en motiverende samtale hvor vi er i dialog med karla om hendes egne mål og hvordan vi kan støtte os til hende for at hjælpe hende nå disse. Karla med sine egne ord ønsker i opstartsfasen at kunne komme til at gå igen. Tværfagligt vil både sundhedshjælper, fysioterapeut og læge hjælpe i rehabiliteringen.
De konkrete mål er at skabe muskulatur i ben, og løsne spændninger i lår og hofte.
Indsats
Den praktiske handling er følgende: Sundhedshjælper hjælper med op og stå, og øvre krop fysik. Fysioterapeut laver ligge øvelser hvor benet bliver mobiliseret og masseret, bukket op til maven og ud i fuld udstrækkelse. Der til vil hun få vist bold øvelser, hvor Karla kan rokke frem og tilbage med hoften for at løsne og fjerne eventuel væskeophobning. Fysioterapeut vil også lave op og stå, og gå stille i gang med at tage skridt med karla. Se eventuel ADL skema. Sygeplejerske/læge vil udskrive medicinsk behandling i omfang af smerte lindring. Hendes søn som besøger Karla ved 14 dags er informeret om rehabiliteringsprogrammet og hjælper hende på samme vis som daglig personale. Der understreges at det kun er fysioterapeuten der laver grundig undersøgelse og træning grundet hendes alder.

# data[].attributes.body
Visitation
Rehabiliteringsbehovet er reelt da Karla kunne gå selv før hun faldt og slog sig.
Helhedsvurdering viser at hun har ondt i højre ben, lår samt ondt i hoften.

Visitationen er et første besøg fra en visitator der skal vurdere hvad personen kan få tilbudt af hjælp. Såsom hjælp til rengøring, personlig pleje og praktisk hjælp. Hertil vurderes det fagligt af sundhedspersonale at det skal være motiverende hjælp grundet hendes alder, og det kræver hjælp fra fysioterapeut og læge. Sundhedspersonalet hjælper med daglig gøremål, og fysioterapeut og læge hjælper med rehabiliteringen.

# data[].attributes.headline
De 8 grundprincipper for rehabiliteringsforløb

# data[].attributes.subject
De 8 grundprincipper for rehabiliteringsforløb

# data[].attributes.body
Væltede og slog sig, og kom på sygehuset. Hun havde slået sit ben og hofte voldsomt og har nu dagligt ondt i højre ben og op i lænden.

# data[].attributes.body
Personalet hjælper med det praktiske hjælp & Rehabiliterings program.
Karla får besøg hver dag Morgen,middag og aften.

Ved morgenbesøg : Karla bliver taget op, i bad får tøj på , givet morgenmad/medicin og 1 gang om ugen bliver hendes tøj sat over (Mandag)
Ved middagsbesøg : Karla får mad,medicin og der bliver gjordt rent udover det bliver der arbejdet på at karla kan komme ud af døren.
Ved aftenbesøg : Får mad, medicin gjordt klar til at komme i seng, og der bliver hængt tøj op (mandag )
Karla skal i bad 2 gange om ugen Mandag og torsdag.
Karla får vasket tøj 1 gang om ugen

# data[].attributes.body
Hun er født i Herning.

Karlas motto er at ”ude er godt, men hjemme er bedst”

Karla arbejdede som telefonist hos Jysk i Herning.

Karla gik på pension i år 2006.

Hendes søn besøger hende hver 14 dag.

Hun er gift, men hendes mand er desværre gået bort.

Karla adopterede en pige efter hun selv dødfødte en pige under anden verdenskrig.

Karla har så navngivet sit barn for Anne Lykke Lindholm Jensen.

Karla fik en stor sorg over sin pige fik kræft da hun blev 50.

Karla begyndte at ryge i 1964 og elsker sine cerutter.
Hun nyder at sidde stille og tænke lidt over det hele.

Karla fik brev fra dronningen to gange med lykke ønskninger på sin fødselsdag
Karla er også med på forsiden af Herning folkeblad.

Karla tænker meget mere på andre end hende.

Karla synes at familien betyder mere end penge og arbejde.

Karla fortæller selv at hun er ved vejs ende. Hun har haft et godt liv selvom der har været triste og gode dage.
Karla er ikke bange for at dø.

# data[].attributes.body
Hver 14 dag besøger hendes søn hende. Hendes venner har hun jævnlig telefonisk kontakt samt besøg af.

# data[].attributes.body
Søn
Svigersøn
Adoptivdatter (død)
Børnebørn
Oldebørn
Adskillige venner i Herning.
Ægtefælle (død

# data[].attributes.body
Os som er en del af hendes dagligdag

# data[].attributes.body
Morgenbesøg, middagsbesøg
aftensbesøg
samt hjælp til rengøring.

Karla skal have hjælp til det meste grundet hendes livstilsygdomme.. Fra at komme ud af sengen, blive vasket. Hendes rehabilitering gør at personale er ved hende flere gange dagligt.

# data[].attributes.body
3- niveau. Svære begrænsninger - Behov for en hel del hjælp

Aldersrelaterede funktionsnedsættelser. Gangbesværet ved brug af rollator.

Har ikke været ude af lejlighed af egen støtte uden hjælp af personale.

# data[].attributes.body
Osteoporose

# data[].attributes.body
Lejlighed i Herning