# data[].attributes.body
Einar er Mortens dansklærer i 7. klasse. Einar synes, Morten er en "vanskelig" elev, som ofte forstyrrer undervisningen. Morten har svært ved at sidde stille, og han skaber ofte uro. Bl.a. snakker han meget til de andre elever, og han får ikke altid rakt hånden op, før han siger noget til Einar.

Einars løsning er at sende Morten uden for døren. Einar føler, at Morten er et forstyrrende element, og at den bedste måde at facilitere rolig undervisning for de andre elever, er at fjerne forstyrrelsen.

Julie er Mortens lærer i historie. Hun er  ikke enig i Einars tilgang.

# data[].attributes.body
Julie: "Vi bør løse problemet om Mortens uro ved at hjælpe ham. Der må være en grund til, at han skaber uro. Skal vi ikke prøve at finde ud af grunden?"
Einar: "Han er en dreng med krudt i røven. Sådan er det bare. Han skal bare lære det."
Julie: "Jeg er enig i, at han er en dreng med meget energi, men der må være en grund til, at han reagerer så uroligt. Vi bør ikke straffe ham og sende ham uden for døren - det er kun symptomløsning. I stedet bør vi sætte os ned og snakke sammen. Lytte til Morten og forstå, hvordan han har det. Så kan vi måske løse problemet i det lange løb."

# data[].attributes.body
Einar går med på Julies forslag. Einar og Julie indgår i en dialog sammen med Morten og hans forældre for at lære ham bedre at kende. Undervejs opdager de følgende nøglestyrker (Fisker, 2013, s.18) hos Morten:

Optimisme - Humor - Taknemmelighed - Begejstring.  Mortens optimisme, tilgivenhed og taknemmelighed viser sig ved, at han altid virker glad og vender tilbage fra at have været blevet sendt uden for døren med et smil. Han lover også altid, at han vil være mere stille næste gang, og han virker oprigtig. Hans humør og begejstring viser sig ved, at når han er urolig, er det ofte igennem jokes, som han gerne vil dele med sine klassekammerater for at gøre dem glade.

# data[].attributes.body
Lærerne erfarer, at Morten ikke udviser den samme uro derhjemme. Han er også et snakkesagligt barn, som fortæller mange jokes, men han afbryder ikke på samme måde. Mortens forældre fortæller, at de er meget opmærksomme på at være lydhøre og lade Morten snakke, men også at sætte klare rammer, så han ved, hvornår han overskrider andres grænser, f.eks. ved at afbryde. Dette er også Julies erfaring, især når hun snakker stille og roligt til Morten.

Dette giver Einar mulighed for at se på Morten i et nyt lys. Resultatet fremgår af næste post.

# data[].attributes.headline
Casen om Birthe, den evigt positive lærer

# data[].attributes.subject
Casen om Birthe, den evigt positive lærer

# data[].attributes.body
Birthe er underviser i håndværk og design. Birthe er en glad kvinde, som gerne vil sprede positivitet. Hun er altid fuld af energi og starter undervisningen med et smil.

Hendes mantra er: med ros kommer du længst. Hun roser dagen lang, og det er med vilje. Birthe er stærk tilhænger af, at selvværdet skal opbygges hos eleverne, og det gøres det bedst med masser af ros. Hvis eleverne gør det godt, bliver de rost. Hvis eleverne gør det mindre godt, bliver de rost. Hvis eleverne gør det dårligt, får de kritik sandwichet imellem masser af ros. "Du gør det så godt! Men det er ikke syet særligt pænt. Du er bare så dygtig!"

Desværre oplever Birthe år efter år, at de fagligt svagere elever ikke rykker sig særligt meget i hendes undervisning. Hun forstår det ikke. Det er ellers dem, hun roser allermest.

# data[].attributes.body
Det, der sker for Birthe, er der en god forklaring på:

Når det gælder læring, er ros ikke nødvendigvis vejen frem (Løw & Skibsted, 2014, s. 161). Elever har brug for at blive guidet, og her er ros et enten ligegyldigt eller decideret forstyrrende element (Løw & Skibsted, 2014, s. 161).

Ros er ikke i sig selv konstruktivt. Hvis du som elev spørger, "jeg er i tvivl om, hvordan jeg bedst gør det her?", hjælper det ikke at få at vide, at du gør det godt.

I stedet kunne Birthe tage udgangspunkt i modellen på følgende model (Løw & Skibsted, 2014, s. 160), når hun giver feedback. Denne model giver ikke bare eleverne feedback på deres præstation; den hjælper dem også med at forstå, hvad de skal bruge det lærte til i fremtiden.

Birthe implementerer denne tankegang. Fra nu af giver hun alle elever reel, brugbar feedback, og hun oplever, at de fagligt svagere elever rykker sig.

# data[].attributes.headline
Casen om Laura og hendes matematiklærer, Jesper

# data[].attributes.subject
Casen om Laura og hendes matematiklærer, Jesper

# data[].attributes.body
Jesper er Lauras nye matematiklærer i 9. klasse. Han bliver en dag kontaktet af Lauras forældre, fordi de undrer sig over, at Laura er kommet så langt bagud i matematik. Matematik plejer nemlig at være Lauras yndlingsfag, forklarer de.

Jesper anser Laura som en fagligt svag elev og forstår ikke forældrenes undren. Han aftaler, at han observerer Laura i en måned og derefter vender tilbage.

Jesper holder ekstra øje med Laura, og han gør sig meget umage med at forsøge at hjælpe hende fagligt. Han erfarer, at Laura er en meget stille, indelukket pige, og det undrer ham lidt, for sådan beskrev forældrene hende ikke.

En dag forsøger Jesper endnu engang at hjælpe Laura med at forstå en 2. gradsligning. Da han sidder med hende, begynder hun pludseligt at græde og stormer ud af lokalet.

Nu spørger Jesper sig selv: Hvad gik der galt her?

# data[].attributes.body
Aktør I=Einar og Aktør II=Morten Det fælles tredje=Mortens uro

Einar vil gerne forebygge yderligere uhensigtsmæssig kommunikation med Morten. Derfor er han meget opmærksom på, hvilke andre signaler (Løw & Skibsted, 2014, s. 125), han udsender for at sikre sig, at indhold (digitalt) og måde at formidle det på (analogt) stemmer overens (kongruens).

Mortens og Einars relation er svag. Derfor er Morten meget opmærksom på alle Einars signaler og ikke kun hans ord (Løw & Skibsted, 2014, s. 126).

Her er Mortens optimisme en fordel: han tolker Einars kropssprog positivt (Løw & Skibsted, 2014, s. 126), hvilket også var Einars håb.

Morten føler sig lyttet og forstået, og problemet med uro bliver ligeså stille bedre i Einars timer.

# data[].attributes.body
Jesper vælger at tage en snak med Laura. Han vil gerne løse problemet og forsøger derfor at være lydhør (Løw & Skibsted, 2014, s. 132).

Under samtalen forsøger Jesper at forstå Lauras perspektiv: "det at forsøge at forstå den andens (elevens) handlinger ud fra dennes forudsætninger fordrer blik for, på hvilke måder handlingen giver mening fra den andens perspektiv, " (Løw & Skibsted, 2014, s. 133).

Jesper bekræfter Laura i, at han har hørt hende og på den måde vist respekt over for hendes tanker og følelser (Løw & Skibsted, 2014, s.133).

Laura går fra samtalen med lettet hjerte, og Jesper går derfra med stof til eftertanke.

# data[].attributes.body
"Smil og latter mellem lærer og elev forplanter sig, ligesom lærerens vrede og irritation gør det. Men det er ikke blot stemningen, hele klassen påvirkes af, men også den adfærd, eleven udviser efter en enten positiv eller negativ interaktion med en lærer," (Klinge, 2016, s. 254).

Laura fortalte Jesper, at hun ikke brød sig om stemningen i hans klasselokale. Hun fik ondt i maven og blev påvirket af hans humør. Mens Laura aldrig selv er blevet skældt ud af Jesper, har Jesper ofte skældt andre, urolige elever ud. Dette har gjort Laura utryg.

I videoen om "3 råd til dig, der er lærer - om din relation til eleverne" fortæller Louise Klinge om, hvordan skældud har denne negative effekt. Skældud går ikke kun ud over de elever, der bliver skældt ud, men også de andre elever i klassen.

Herfra skælder Jesper mindre ud. Der er mere godt humør i klassen, og der er igen fremgang i Lauras matematik.

Jesper lærte det, som Louise Klinge skriver, at Kasper fra 5.A sagde, alle lærere burde: "De skal lære at styre deres temperament, " (Klinge, 2016, s. 259).