# data[].attributes.headline
	Риси
	барокової естетики і поетики в драмі
	Кальдерона “ Життя – це сон ”.
	Проблематика твору.
	Пишні
	метафори
	Символи(
	сонячне затемнення у день народження
	Сигізмундо)
	Абстрактність
	оточення
	Світ
	як ілюзія
	Використання
	антитез (свобода-неволя, колиска-труна,
	вежа-палац тощо)
	Мотив
	життя як сну
	Динамічність
	дії
	Барокове
	світовідчуття:швидкоплинність радощів
	та й самого життя
	Герой
	приходить до благородного вирішеня
	(кожна хоронада як етап дорослішання
	душі)
	Складність
	побудови тексту, спрямована на елітарність
	читача
	Філософія
	песимізму
У
центрі твору конфлікт між долею та
догмою, людиною і природою. Письменник
порушує в ній важливі питання людського
існування: що таке життя, що таке людина,
у чому полягає сенс її буття, що таке
свобода, що обумовлює вчинки особистості,
яке її місце у світі, що є моральною
основою для її життя. Центральними
категоріями, які цікавлять митця, є такі
поняття, як Доля, Людина, Світ, Бог, Честь,
Життя, Добро, Зло, Свобода. Письменник
порушує в ній важливі питання людського
існування: що таке життя, що таке людина,
у чому полягає сенс її буття, що таке
свобода, що обумовлює вчинки особистості,
яке її місце у світі, що є моральною
основою для її життя. Центральними
категоріями, які цікавлять митця, є такі
поняття, як Доля, Людина, Світ, Бог, Честь,
Життя, Добро, Зло, Свобода. 4. Мотив сну в драмі Кальдерона “ Життя – це сон ”.Автор
зводить все до ідеї, що життя ми тлумачимо
як сон. Сприйняття життя як сну існувало
у світосприйнятті іспанців й до твору
Кальдерона, який чітко сформулював всю
ту ідею, що обула притаманна сучасникам.
Головний
герой прийшовши до думки що все життя
– сон і «
Відчуття життя наче сну тягне за собою
відчуття відплати, і необхідно прожити
життя добре, творячи добро, тому що лиш
воно залишає свій відбиток навіть і у
вісні.
Важливо,
що мотив сну має не лише символічне
значення. Сон як бесвідомий стан відіграє
значну роль у сюжетній побудові драми:
переміщення Сегізмундо з вежі до плацу
і назад відбувається у стані сну.
Твір
будується на метаморфозі «життя — сон»,
стверджуючи хисткі межі між сном і
реальністю. Сигізмундо у своєму другому
монолозі говорить:
Все
ж бо правда! Загнуздаємо честолюбство
і злобу, це шаленство й лють сліпу, Якщо
снити знов бажаємо; адже ми перебуваємо
в світі, повнім таїни, Бо життя — це сон
чудний; Знаю з досвіду, що всюди Тут
живуть сновиддям люди, Поки збудяться
вони.
Мотив
образу людини, яка прокидається зі сну
й не може відрізнити сон від дійсності,
також був відомий іспанській літературі.
Сон у п’єсі Кальдерона, з одного боку,
є композиційним прийомом, з іншого —
категорією й образом-символом, який
надає творові глибокого філософського
змісту. Через образ людини, яка перебуває
в стані сну, змальована нереальність
чуттєвого сприйняття, суєтність життя,
швидкоплинність часу, відносність
земних цінностей, що надзвичайно
співзвучне дуже поширеним в Іспанії
ХVіі ст. ідеям стоїцизму.

# data[].attributes.subject
	Риси
	барокової естетики і поетики в драмі
	Кальдерона “ Життя – це сон ”.
	Проблематика твору.
	Пишні
	метафори
	Символи(
	сонячне затемнення у день народження
	Сигізмундо)
	Абстрактність
	оточення
	Світ
	як ілюзія
	Використання
	антитез (свобода-неволя, колиска-труна,
	вежа-палац тощо)
	Мотив
	життя як сну
	Динамічність
	дії
	Барокове
	світовідчуття:швидкоплинність радощів
	та й самого життя
	Герой
	приходить до благородного вирішеня
	(кожна хоронада як етап дорослішання
	душі)
	Складність
	побудови тексту, спрямована на елітарність
	читача
	Філософія
	песимізму
У
центрі твору конфлікт між долею та
догмою, людиною і природою. Письменник
порушує в ній важливі питання людського
існування: що таке життя, що таке людина,
у чому полягає сенс її буття, що таке
свобода, що обумовлює вчинки особистості,
яке її місце у світі, що є моральною
основою для її життя. Центральними
категоріями, які цікавлять митця, є такі
поняття, як Доля, Людина, Світ, Бог, Честь,
Життя, Добро, Зло, Свобода. Письменник
порушує в ній важливі питання людського
існування: що таке життя, що таке людина,
у чому полягає сенс її буття, що таке
свобода, що обумовлює вчинки особистості,
яке її місце у світі, що є моральною
основою для її життя. Центральними
категоріями, які цікавлять митця, є такі
поняття, як Доля, Людина, Світ, Бог, Честь,
Життя, Добро, Зло, Свобода. 4. Мотив сну в драмі Кальдерона “ Життя – це сон ”.Автор
зводить все до ідеї, що життя ми тлумачимо
як сон. Сприйняття життя як сну існувало
у світосприйнятті іспанців й до твору
Кальдерона, який чітко сформулював всю
ту ідею, що обула притаманна сучасникам.
Головний
герой прийшовши до думки що все життя
– сон і «
Відчуття життя наче сну тягне за собою
відчуття відплати, і необхідно прожити
життя добре, творячи добро, тому що лиш
воно залишає свій відбиток навіть і у
вісні.
Важливо,
що мотив сну має не лише символічне
значення. Сон як бесвідомий стан відіграє
значну роль у сюжетній побудові драми:
переміщення Сегізмундо з вежі до плацу
і назад відбувається у стані сну.
Твір
будується на метаморфозі «життя — сон»,
стверджуючи хисткі межі між сном і
реальністю. Сигізмундо у своєму другому
монолозі говорить:
Все
ж бо правда! Загнуздаємо честолюбство
і злобу, це шаленство й лють сліпу, Якщо
снити знов бажаємо; адже ми перебуваємо
в світі, повнім таїни, Бо життя — це сон
чудний; Знаю з досвіду, що всюди Тут
живуть сновиддям люди, Поки збудяться
вони.
Мотив
образу людини, яка прокидається зі сну
й не може відрізнити сон від дійсності,
також був відомий іспанській літературі.
Сон у п’єсі Кальдерона, з одного боку,
є композиційним прийомом, з іншого —
категорією й образом-символом, який
надає творові глибокого філософського
змісту. Через образ людини, яка перебуває
в стані сну, змальована нереальність
чуттєвого сприйняття, суєтність життя,
швидкоплинність часу, відносність
земних цінностей, що надзвичайно
співзвучне дуже поширеним в Іспанії
ХVіі ст. ідеям стоїцизму.

# data[].attributes.headline
Відеопереказ тексту

# data[].attributes.subject
Відеопереказ тексту

# data[].attributes.attachment_link.title
Краткое содержание  Жизнь есть сон

# data[].attributes.headline
Педро Кальдерон. Узагальнена презентація

# data[].attributes.subject
Педро Кальдерон. Узагальнена презентація

# data[].attributes.attachment_link.entities[].name
Постмодернізм

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Алла Танасийчук

# data[].attributes.attachment_link.description
Uploaded by Алла Танасийчук on 2016-08-20.

# data[].attributes.headline
На допомогу учн

# data[].attributes.subject
На допомогу учн

# data[].attributes.attachment_link.title
Педро Кальдерон де ла Барка

# data[].attributes.attachment_link.description
Педро Кальдерон де ла Барка (1600-1681) Хронологічна таблиця Портфоліо Біографія

# data[].attributes.headline
Біографія (стисло)

# data[].attributes.subject
Біографія (стисло)

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Валентин Кошелевський

# data[].attributes.attachment_link.title
Кальдерон де ла Барка, Педро

# data[].attributes.headline
Життя Педро Кальдерона

# data[].attributes.subject
Життя Педро Кальдерона

# data[].attributes.attachment_link.title
Известные люди Педро Кальдерон Док фильм

# data[].attributes.attachment_link.title
Кальдерон де ла Барка - Жизнь есть сон аудиокнига

# data[].attributes.attachment_link.description
"Жизнь есть сон" (исп. La vida es sueño) - пьеса испанского драматурга Педро Кальдерона де ла Барка, впервые представленная в 1635 году. Считается наиболее известной и значительной пьесой Кальдерона. В центре произведения - конфликт между судьбой и роком, человеком и природой, властью и личностью.

# data[].attributes.headline
Уся творчість Кальдерона — це напружені роздуми про сенс людського 
життя. З одного боку, людина у світі не сама, її буття тісно пов’язане з
 іншими людьми та історією, з природою і Богом. З іншого боку, 
Кальдерону були дуже добре відомі часи  середньовічної Іспанії з
 її похмурим фанатизмом, багаттями інквізиції, з хрестами, процесіями, 
тому і його поезія — це переважно поезія відчаю, трагічної дисгармонії 
світу і непримиренних протиріч.                                                                        Сміх і радість — не для людини;                                                                доля 
людини — страждати  і коритися.                                                         Ті, що були веселістю й красою,                                            Прокинувшись на досвітку зі сну,                                                              Під ніч обернуться в печаль марну,                                                     Заснуть, обняті тьмою льодяною.                                                          Веселка, що карміну й злота грою                                                               На мить просяє далеч грозяну —                                                           Знак людського життя,— все за одну —                                                    Єдину днину пролетить стрілою.                                                             Для розквіту троянда чарівна                                                              Росте і розцвітає, щоб зів’яти,                                                                Один бутон — колиска і труна.                                                               Життя, як день, майне, коли з дитяти                                                   Стає дідусь, і вже пора вмирати;                                                              Вік — що година, рік — що мить одна.                                                   (Переклад Д. Павличка)                                                                        
 Найкращі герої Кальдерона намагаються осягнути таємничі, всемогутні 
зв’язки, що існують у світі, і зрозуміти своє місце в ньому. У цьому — 
весь Кальдерон, яким він був для своїх сучасників, яким увійшов у 
світову літературу. Слід пам’ятати, що Кальдерон був глибоко віруючою 
людиною й у повчально-алегоричних сюжетах і численних символах своїх 
драм намагався розкрити постулати та істини католицької віри.  
Творчість Кальдерона була значним етапом у розвитку іспанської 
драматургії. Його вважають родоначальником драми епохи бароко з її 
глибоким психологізмом і філософською проблематикою. До основних 
композиційних прийомів кальдеронівських драм належить монолог, що являє 
собою здебільшого філософський роздум героя про сенс життя або глибокий 
психологічний самоаналіз. Увагою до внутрішнього світу людини, симпатією
 до пригноблених позначена його алегорична морально-філософська п’єса 
«Життя — це сон», написана ним 1635 року. 

# data[].attributes.subject
Уся творчість Кальдерона — це напружені роздуми про сенс людського 
життя. З одного боку, людина у світі не сама, її буття тісно пов’язане з
 іншими людьми та історією, з природою і Богом. З іншого боку, 
Кальдерону були дуже добре відомі часи  середньовічної Іспанії з
 її похмурим фанатизмом, багаттями інквізиції, з хрестами, процесіями, 
тому і його поезія — це переважно поезія відчаю, трагічної дисгармонії 
світу і непримиренних протиріч.                                                                        Сміх і радість — не для людини;                                                                доля 
людини — страждати  і коритися.                                                         Ті, що були веселістю й красою,                                            Прокинувшись на досвітку зі сну,                                                              Під ніч обернуться в печаль марну,                                                     Заснуть, обняті тьмою льодяною.                                                          Веселка, що карміну й злота грою                                                               На мить просяє далеч грозяну —                                                           Знак людського життя,— все за одну —                                                    Єдину днину пролетить стрілою.                                                             Для розквіту троянда чарівна                                                              Росте і розцвітає, щоб зів’яти,                                                                Один бутон — колиска і труна.                                                               Життя, як день, майне, коли з дитяти                                                   Стає дідусь, і вже пора вмирати;                                                              Вік — що година, рік — що мить одна.                                                   (Переклад Д. Павличка)                                                                        
 Найкращі герої Кальдерона намагаються осягнути таємничі, всемогутні 
зв’язки, що існують у світі, і зрозуміти своє місце в ньому. У цьому — 
весь Кальдерон, яким він був для своїх сучасників, яким увійшов у 
світову літературу. Слід пам’ятати, що Кальдерон був глибоко віруючою 
людиною й у повчально-алегоричних сюжетах і численних символах своїх 
драм намагався розкрити постулати та істини католицької віри.  
Творчість Кальдерона була значним етапом у розвитку іспанської 
драматургії. Його вважають родоначальником драми епохи бароко з її 
глибоким психологізмом і філософською проблематикою. До основних 
композиційних прийомів кальдеронівських драм належить монолог, що являє 
собою здебільшого філософський роздум героя про сенс життя або глибокий 
психологічний самоаналіз. Увагою до внутрішнього світу людини, симпатією
 до пригноблених позначена його алегорична морально-філософська п’єса 
«Життя — це сон», написана ним 1635 року. 

# data[].attributes.headline
Свій головний твір Кальдерон називав «комедією», хоча так його можна 
назвати лише умовно. Провідний мотив твору — трагічний хаос життя, 
неможливість протистояти долі і небажання миритися з цим. Ідея твору 
«Життя — це сон» — гірке розчарування.  Головний герой драми — 
польський королевич Сигізмундо — народився під зловісною зіркою. Його 
батько, король Басиліо, дізнався із гороскопа, що зазнає приниження і 
горя від сина, який скине його з трону, ставши дорослим. Щоб пророцтво 
не здійснилося, король наказує тримати закутого в кайдани Сигізмундо з 
малих літ у вежі серед диких гір у повній самотності. Єдина людина, з 
якою спілкується хлопець,— Клотальдо, його тюремник, наглядач і слуга. 
Настає час, коли король повинен обрати спадкоємця.  Серед 
претендентів на корону герцог з країни Московія Астольфо та принцеса 
Естрелья. Душу Басиліо гризе каяття, і він на повноліття Сигізмундо 
повертає його до двору, приспавши перед тим чаклунським зіллям. 
Сигізмундо, прокинувшись у розкішному палаці в оточенні улесливих 
придворних і слуг, стає необмеженим володарем усієї держави. Від 
Клотальдо юнак дізнається про таємницю свого народження. Молодого 
королевича охоплює жадоба помсти за наругу над його тілом і душею, адже 
дати життя і перетворити його на пекло, безвихідні страждання і муки — 
найганебніша жорстокість, нічим не виправдана тиранія. Саме так 
висловлюється в розмові з батьком Сигізмундо. Засліплений звірячими 
інстинктами, він кидає в провалля слугу, який насмілився перечити йому, 
провокує ганебний двобій зі своїм двоюрідним братом, московським 
герцогом Астольфо, намагається силою оволодіти Росаурою, зазіхає на 
життя Клотальдо і навіть погрожує батькові, королю Басиліо.  
Така поведінка сина не сподобалась королеві. Сигізмундо знову приспали і
 перенесли назад у вежу, а все пережите напередодні пояснили як 
сновидіння. Королевич збагнув усю глибину ницості життя, позбавленого 
будь-якого сенсу. У відчаї юнак розмірковує, навіщо прагнути щастя, 
радості, насолод, коли все це, можливо, є сновидінням. Зрештою, ніхто не
 може достеменно знати, чим є його власне існування — сном чи 
реальністю. Але подальші події є реальними: армія не визнає чужоземця 
Астольфо за нового короля, повсталий народ вимагає собі за правителя 
Сигізмундо, а Басиліо виступає проти рідного сина. Але тепер  
Сигізмундо діє дуже обережно, щоб узяти й утримати у своїх руках владу. 
Передбачення гороскопа справджується: син бачить батька, скинутого з 
трону. Проте, пам’ятаючи про примарність реальності, виявляючи мудрість,
 королевич обіймає батька, вибачає йому  жорстокість, повертає владу, тим самим перемагаючи фатальність долі.  Протистояння фатальної долі та людської свідомості в 
драмі Кальдерона показано як змагання ницих пристрастей і вищого 
обов’язку милосердя й добра. Кожна людина може протистояти долі й 
утвердити власну волю, якщо займатиме позицію добра 

# data[].attributes.subject
Свій головний твір Кальдерон називав «комедією», хоча так його можна 
назвати лише умовно. Провідний мотив твору — трагічний хаос життя, 
неможливість протистояти долі і небажання миритися з цим. Ідея твору 
«Життя — це сон» — гірке розчарування.  Головний герой драми — 
польський королевич Сигізмундо — народився під зловісною зіркою. Його 
батько, король Басиліо, дізнався із гороскопа, що зазнає приниження і 
горя від сина, який скине його з трону, ставши дорослим. Щоб пророцтво 
не здійснилося, король наказує тримати закутого в кайдани Сигізмундо з 
малих літ у вежі серед диких гір у повній самотності. Єдина людина, з 
якою спілкується хлопець,— Клотальдо, його тюремник, наглядач і слуга. 
Настає час, коли король повинен обрати спадкоємця.  Серед 
претендентів на корону герцог з країни Московія Астольфо та принцеса 
Естрелья. Душу Басиліо гризе каяття, і він на повноліття Сигізмундо 
повертає його до двору, приспавши перед тим чаклунським зіллям. 
Сигізмундо, прокинувшись у розкішному палаці в оточенні улесливих 
придворних і слуг, стає необмеженим володарем усієї держави. Від 
Клотальдо юнак дізнається про таємницю свого народження. Молодого 
королевича охоплює жадоба помсти за наругу над його тілом і душею, адже 
дати життя і перетворити його на пекло, безвихідні страждання і муки — 
найганебніша жорстокість, нічим не виправдана тиранія. Саме так 
висловлюється в розмові з батьком Сигізмундо. Засліплений звірячими 
інстинктами, він кидає в провалля слугу, який насмілився перечити йому, 
провокує ганебний двобій зі своїм двоюрідним братом, московським 
герцогом Астольфо, намагається силою оволодіти Росаурою, зазіхає на 
життя Клотальдо і навіть погрожує батькові, королю Басиліо.  
Така поведінка сина не сподобалась королеві. Сигізмундо знову приспали і
 перенесли назад у вежу, а все пережите напередодні пояснили як 
сновидіння. Королевич збагнув усю глибину ницості життя, позбавленого 
будь-якого сенсу. У відчаї юнак розмірковує, навіщо прагнути щастя, 
радості, насолод, коли все це, можливо, є сновидінням. Зрештою, ніхто не
 може достеменно знати, чим є його власне існування — сном чи 
реальністю. Але подальші події є реальними: армія не визнає чужоземця 
Астольфо за нового короля, повсталий народ вимагає собі за правителя 
Сигізмундо, а Басиліо виступає проти рідного сина. Але тепер  
Сигізмундо діє дуже обережно, щоб узяти й утримати у своїх руках владу. 
Передбачення гороскопа справджується: син бачить батька, скинутого з 
трону. Проте, пам’ятаючи про примарність реальності, виявляючи мудрість,
 королевич обіймає батька, вибачає йому  жорстокість, повертає владу, тим самим перемагаючи фатальність долі.  Протистояння фатальної долі та людської свідомості в 
драмі Кальдерона показано як змагання ницих пристрастей і вищого 
обов’язку милосердя й добра. Кожна людина може протистояти долі й 
утвердити власну волю, якщо займатиме позицію добра 

# data[].attributes.headline
Читати  (скорочено) текст

# data[].attributes.subject
Читати  (скорочено) текст

# data[].attributes.attachment_link.title
Педро Кальдерон де ла Барка - Життя - це сон (скорочено)

# data[].attributes.attachment_link.description
Читати скорочено "Життя - це сон (скорочено)" (автор: Кальдерон де ла Барка Педро). Стислий переказ, виклад змісту в Бібліотеці УкрЛіб