# data[].attributes.body
L'Edat mitjana abraça des del segle V, amb la caiguda de l'Imperi Romà, fins al segle XVI, època a la qual va donar inici l'època del Renaixement. Però, tenint com a punt de referència el punt de vista de la literatura, el canvi de l'Edat Mitjana a l'Edat Moderna va ocòrrer a finals del segle XV amb l'arribada de la impremta.
Durant aquest interval de temps, el desenvolupament d'una literatura en llatí està en procés. Però, a partir del llatí vulgar s'inicien les llengües romàniques, passant això a partir del segle X. Encara amb aquest esdeveniment, el llatí es continua considerant i reconeixent com una llengua important, de cultura i amb prestigi al voltant de tot Europa fins ben entrat el segle XVIII.
L'origen de la creació literària en llengua romanç prové de la poesia en llengua provençal, iniciant-se aquesta al segle XII i al sud de la Gàl·lia. Al segle XIII, al fi, el català es converteix en llengua de de la literatura degut a la prosa de Ramon Llull.
Una important producció de cròniques històriques ocurreix al mateix temps que l'expansió de la corona catalanoaragonesa en els  segles XIII i XIV.
Al segle XIV, la literatura medieval es crea i s'utilitza amb finalitats didàctiques i moralitzadores, intentant deixar un ensenyament al lector.
A finals del segle XIV i principis del segle XV canvia la manera de concebre el món mitjançant un nou corrent de pensament, l'humanisme, que donarà pas al Renaixement.
A continuació: "Tres cavallers normands a cavall, catifa brodada. Tapís de Pirou".

# data[].attributes.body
A començaments del segle XII, els trobadors van ser els primers poetes que van elevar una llengua vernacla, a categoria de llengua literària.
Hi ha poca informació sobre els trobadors si exceptuem el centenar de vides que s'han conservat. Són versos en prosa que relaten de forma breu les seves biografies.
Els joglars eren els encarregats de cantar i interpretar les obres que componien els trobadors.
La temàtica de les obres dels trobados eren amoroses. El tipus de obres més abituals eren les cançons. Tot i així es distingeixen diferents gèneres, entre els quals destaquen els segúents:
-L'albada: Descriu l'enuig dels enamorats, que desprès de passar la nit junts s'han de separar.
-La Pastorel·la: Relata una trobada al camp entre un cavaller i una pastora i el cavaller li declara el seu amor.
-El Sirventès: El trobador expressa la ira, l'atac, la polèmica, o el discurs moralitzador.
-El Plany: Es lamenta la mort d'una persona, d'un amic o d'un parent i s'hi anomenen les seves virtuds.
A continuació: "Caplletra d'un còdex del segle XIII amb Bernat de Ventadorn representat".

# data[].attributes.body
Les llengües romàniques tenen el seu origen a l'escriptura gràcies a textos de caire jurídic o religiós, i el català no és una excepció, sent escrits els primers textos en aquesta llengua a finals del segle XII i principis del XIII. El català entra en competència amb el llatí per el seu ús com a llengua de cultura degut a l'aparició de la burgesia, arran de la crisi del feudalisme. La figura de Ramon Llull ha sigut crucial per al naixement de la literatura catalana per la seva aportació.
El naixement de Ramon Llull va succeir a Mallorca el 1232. El seu linatge, el qual era barceloní, va establir-se a l'illa de Mallorca pels volts del 1231.
Gràcies a una biografia narrada per Llull i transcrita per un deixeble anomenada "Vida coetània", es coneix una gran quantitat de detalls de la vida de Llull.
Fins als 30 anys, la seva vida va transcórrer amb tranquilitat i felicitat a la cort, casat i amb dos fills. Arran del 1265, unes constants i variades aparicions de Jesucrist el van portar pel camí d'abandonar tot el que havia aconseguit a la seva vida, tant la seva família com la seva posició social, per a emprendre un camí, en solitari, de veneració a Déu.
En aquest precís moment emprén una etapa de formació intel·lectual al servei de la defensa i la difusió de la fe cristiana exclusivament. Va emprendre un gran viatge per diverses ciutats d'Europa com París, Colònia, Roma o Bolonya i també pel nord d'Àfrica per aconseguir tres metes: La construcció de diferents monestirs i escoles on els futurs missioners tinguessin una formació, la conversió al cristianisme dels infidels i la redacció de llibres basats en l'ideari cristià. Va morir el 1316, a l'edat de vuitanta-tres o vuitanta-quatre anys.
La producció de Ramon Llull com a escriptor és molt variada i abraça branques del saber com la filosofia, la teologia, la medicina, la física, la astronomia, la alquímia, etc; i té l'orgull de ser l'autor d'una prolífica obra de 234 títols escrits en quatre llengües: llatí, àrab, provençal i català, llengua a la qual donà prioritat.
Aquest escriptor otorgava a la llengua catalana una gran importància, ja que la utilitzava per tractar les matèries que fins aleshores només s'escrivien en llatí.
Aquest esforç el va sumir a una gran recerca inacabable i incansable de més fórmules lingüístiques que li permetessin expressar tota la seva Art. La riquesa lèxica prové per les nombroses dificultats que representava la inexistència d'un vocabulari científic i filosòfic en català.
Per a les generacions futures, la seva prosa i el seu pensament van servir com referent, i al morir va tenir seguidors més enllà de les nostres fronteres.
Les seves obres més destacables serien:
"Prosa filosòfica i científica", "Obra narrativa", "Obra poètica", "Obra mística".
A continuació: "Ramon Llull conversant amb un jueu, un sarraí i un cristià".

# data[].attributes.body
Les quatre grans Cròniques és el nom amb el qual es coneixen quatre obres que es van  escriure en català a finals del segle XIII i durant el XIV. Es tracta de les cròniques que van escriure: Jaume I, Bernat Desclot, Ramon Muntaner i Pere el Cerimonió. La seva finalitat era deixar constància d'uns fets que volien tenir valor didàctic. Les narracions eren en prosa destinades a ser escoltades o lllegides, són extenses.
L'objectiu primordial de les cròniques consistia en justificar les decisions polítiques dels reis.
-Crònica de Jaume I: Narra de manera autobiogràfica les gestes més importants del rei Jaume I.
-Crònica de Bernat Desclot: Hi han poques dades sobre l'autor, però sembla que la va escriure Bernat Escrivà, membre de la cort del rei.
-Crònica de Ramon Muntaner: Muntaner es el protagonista de la crònica i explica tot el que passa. L'obra va ser escrita per ser llegida en veu alta.
-Crònica de Pere el Cerimonió: S'ocupa dels regnats de Pere I del seu pare Alfons III. Lobra va ser dirigida per el mateix monarca.
A continuació: "Miniatura del "Llibre dels Feits" (còdex de Poblet)".

# data[].attributes.headline
La literatura religiosa i moralitzant: Francesc Eiximenis

# data[].attributes.subject
La literatura religiosa i moralitzant: Francesc Eiximenis

# data[].attributes.body
Al segle XIV l'Església va entrar en una crisi, com a consequència de la decadència de feudalisme que va afectar a Europa.
L'obra dels autors religiosos d'aquesta època van recuperar la confiança  en els valors religiosos.
-Vida: Va néixer a Girona l'any 1327. Era fill d'una família burgesa. Va viatjar molt per Europa i va visitar universitats i convents. Va obtindre el títol de mestre de Tecnologia. Va morir a Perpinyá a l'any 1409.
-Obra: Es l'autor d'una extensa obra amb una voluntat clarament didàctica i divulgadora. Sempre eren de caràcter religiós o moralitzador. Va ser un dels escriptors medievals més llegits i la seva obra va ser traduida a diverses llengües.
A continuació: "Primera plana d'un manuscrit del "Llibre dels àngels", de Francesc Eiximenis, de l'any 1418".

# data[].attributes.body
L'humanisme és un corrent de pensament centrat en l'ésser humà que es reflectirà en l'art i la literatura del moment i comportarà, des de finals del segle XIV i al llarg del segle XV, una llista de canvis en els costums, les institucions i la manera de concebre el món en general.
Gràcies al Renaixement, l'ésser humà assoleix una actitud nova i diferent davant la vida, basada en la substituació del teocentrisme per l'humanisme, amb tot el que això implica. Es canvia l'actitud religiosa i política de l'edat mitjana per una actitud més escèptica assentada en la raó. L'humanisme també es presenta com una sèrie de models a seguir pels autors clàssics.
El primer centre humanista a Catalunya va ser la Cancelleria reial i el primer humanista, Bernat Metge. Bernat Metge va néixer a Barcelona entre els anys 1340 i 1346 i, per la seva mà, les idees humanistes van ser introduïdes a Catalunya. Va exercir de secretari del rei Joan I i de funcionari de la Cancelleria reial. L'any 1396 el rei va morir sense cap explicació lògica i en circumstàncies no massa clares, sense haver-se pogut confessar, cosa que va provocar que Bernat Metge i altres funcionaris de la Cancelleria fossin empresonats, acusats de condemnar l'ànima del rei i d'irregularitats diverses. Bernat Metge va ser alliberat al cap d'uns quants mesos, tornant a treballar a la Cancelleria fins a la mort del rei Martí I l'Humà, l'any 1410. Bernat Metge morí a Barcelona l'any 1413.
Mentre estava a la presó i fins i tot un cop ja en llibertat, es va dedicar a escriure la seva obra més valorada pel to humanista: "Lo somni".
Per a demostrar la seva innocència sobre l'assassinat del rei Joan I, es defensa de les nombroses acusacions que es fan sobre els seus companys i sobre ell, presentant-se també com una persona injustament perseguida pels envejosos.
L'obra tracta sobre un diàleg que mantenen l'autor i el rei Joan I (que  se li apareix en somnis) sobre temes com la naturalesa de l'ànima, l'amor i les dones. Aquest llibre va ser escrit amb les intencions de l'autor de defensar-se de les acusacions, de guanyar-se la confiança del nou monarca i poder tornar a treballar a la Cancelleria reial.
"Lo somni" està dividit en quatre llibres, tractant el primer sobre el seu escepticisme  sobre la immortalitat de l'ànima, el segon sobre les causes de la mort del rei, el tercer sobre una sàtira contra el gènere femení i el quart sobre un elogi de les dones, especialment d'Elionor de Sicília, mare del rei successor, Martí I.
Bernat Metge va aconseguir tot el que es va proposar amb el llibre.
Altres obres de Bernat Metge són "Sermó", on fa una paròdia dels sermons típics d'aquella època, i "Medecina apropiada a tot mal", on fa una recepta mèdica en to burlesc dedicada a un amic que també, com ell, va ser empresonat.
A continuació: "Pàgina inicial del Llibre Primer de "Lo somni".