# data[].attributes.body
13.gs. pēc krusta kariem izveidojusies Latvijas teritorija, sastāvot no -
• Rīgas arhibīskapijas;
• Kurzemes bīskapijas;
• Sāmsalas bīskapijas;
• Tērbatas bīskapijas;
• Rīgas patrimonālā apgabala;
• Livonijas ordeņa valsts.

# data[].attributes.body
15.gs. Politisko līdzsvaru Livonijai palīdzēja uzturēt Landtāgs – Livonijas valstiņu kārtu pārstāvju sanāksme.

# data[].attributes.body
16.gs. Vērojama Livonijas valstiņu politiskā un militārā novājināšanās dēļ -
• Militārajā jomā ienākošajiem šaujamieroči (bruņinieki zaudē savu nozīmi);
• Nepieciešamība pēc politiskām un sociālām reformām;
• muižniecības un kārtu nostiprināšanās;
• Centralizētu valstu veidošanās kaimiņos, Vācu ordeņa sabrukums;
• Ideoloģisko nostādņu maiņa;
• Muižu lauksaimnieciskās ražošanas un pilsētu tirdzniecības uzplaukums.

# data[].attributes.body
1558. gada kara cēloņos iesaistijās Livonijas  valsts novājināšanās, lielu valstu rašanās pie Livonijas robežām un to vajadzība teritorijas paplašināšanai.

# data[].attributes.body
Livonija kā valsts vairs nepastāv, tās teritorija ir sadalīta starp vairākām valstīm. Baltijas jūras reģionā nostiprinās Zviedrija, Polija/Lietuva. Latviešu zemniekiem paliek vecie kungi, kas ir vāci, un ierodas vēl jaunie no Polijas.

# data[].attributes.body
1582. gadā notiek zemju revīzija, lai uzskaitītu zemes un noteiktu muižu īpašumtiesības. Karaļa varu realizēja ierēdņi, kas parasti bija poļu vai lietuviešu muižnieki no 1592. gada arī vācu muižnieki. Poļu un lietuviešu muižnieku rokās bija politiskā vara, vācu muižnieku rokās bija ekonomiskā vara. Vācu muižnieki sāka pārpoļoties, tiek atjaunota katoļticība, jezuītu darbība.

# data[].attributes.headline
Kurzemes, Zemgales hercogiste Gotharda Ketlera laikā

# data[].attributes.subject
Kurzemes, Zemgales hercogiste Gotharda Ketlera laikā

# data[].attributes.body
Liela uzmanība tika pievērsat reliģiskajai dzīvei, stiprinot luterāņu baznīcas pozīcijas savā zemē, veica baznīcu vizitācijas, lai apzinātos situāciju baznīcā. 16.gs. uzsāka jaunu baznīcu celtniecību un sodīja zemniekus, kuri neapmeklēja baznīcu.

# data[].attributes.body
1584. gadā tiek ieviesta kalendāra reforma no Pāvesta Gregora, jauno kalendāru, Latvijas muižniecība, uztvēra, kā katoļticības uzspiešanu un sākās plaši nemieri, itīpaši Rīgā. Pēc pilsētas blokādes un vadoņu sodīšanas ar nāvi 1589. gadā nemieri nodzisa. Karš starp luterāņiem un katoļiem veicināja latviešu kultūras attīstību, jo tika izdota pirmā reliģiskā literatūra latviešu valodā.

# data[].attributes.body
Pēc Gotharda Ketlera nāves vara hercogistē tika sadalīta starp viņa dēliem Frīdrihu (Zemgale) un Vilhelmu (Kurzeme), drīz pēc varas iegūšanas Hercogs Vilhelms nonāca konfliktā ar muižniecību, ieraugot to, Polijas/Lietuvas karalis iejaucās un visa varu nodeva Frīdriham un 1617.gadā tika izstrādāts Kurzemes statūta un Valdības formula (Nosaka hercogistes pārvaldes sistēmu, saskaņā ar kuru hercoga vara tika ierobežota.)

# data[].attributes.body
1600. – 1629. gadam notiek cīņa par Zviedrijas troni un Baltijas jūras reģiona ietekmi, toties 1629. gadā Polija un Zviedrija noslēdza Altmarkas mieru līgumu, kas iedalija Dienvidigaunij un Vidzemi Zviedriem, bet Latgali, Kurzemi un Zemgali atstāja Polijai/Lietuvai, kur saglabājās Polijas vasaļatkarības esoša hercogiste.

# data[].attributes.body
17.gs. Zviedrijā veidojas absolūtisms, uzlabojot Vidzemes zemnieku stāvokli, cerot gūt sabiedrotos cīņā pret vācu muižnieku opozīciju. Zviedrijā zemniecība bija brīva un dzimtbūšana tāpēc likās nepieņemama, bet pārmērīga zemnieku izmantošana samazināja viņu maksātspēju un ienākumus valsts kasē.

# data[].attributes.body
1737. gadā par Kurzemes hercogu kļūst Ernsts Johans Bīrons.  Šajā laikā vērojama politiska nestabilitāte un Krievijas ietekmes pieaugums, Pēteris Bīrons nebija īpaši ieinteresēts hercogistes pārvaldē un tāpēc lielāku varu ieguva landtāgs. Pasliktinājās sociāli ekonomiskā situācija hercogistē un izcēlās dumpji 1792. gada Dzirnavnieku dumpis un 1794. gada Kostjuško nemieri.

# data[].attributes.body
1561. – 1795. Kurzemes, Zemgales hercogistes politiskā pārvalde balstijās uz 1570.g. Parakstīto Godharda privilēģiju, kurā rakstīts tas, ka ordeņa lēņu muižas un ordeņa brāļu muižas kļust par muižnieku privātīpašumu, muižnieki atbrīvoti no nodevām un karaklausības hercogam,  muižniekiem ir pilnīga vara pār dzimtcilvēkiem un muižniekiem ir jādod uzticības zvērestu hercogam.

# data[].attributes.headline
Vidzemes iekļaušana Krievijas Impērijas sastāvā

# data[].attributes.subject
Vidzemes iekļaušana Krievijas Impērijas sastāvā

# data[].attributes.body
17. – 18.gs. Krievija uzsāk cīņu ar Zviedriju par izeju pie Baltijas jūras. Lielais Ziemeļu karš 1700. – 1721. (1721.g. Nīstades miers.) Kaujas laukā sastapās divi no izcilākajiem šī laika valdniekiem, Kārlis XII un Pēteris I. Sākumā kaujas veiksme bija zviedru pusē, tomēr, vēlāk pēc kaujas pie Poltavas, Vidzemes un Rīgas liktenis bija izlemts. Krievijas centienus atbalstīja arī vācu muižniecība. 1710.gada kapitulācijas rakstā tika noteikts, ka vācu muižniekiem tiks atdotas visas reducētās muižas. Pēc pievienošanas Krievijai, vācu muižniecība saglabāja arī virkni citu privilēģiju, vācu valoda administrācijā, luterisms reliģiskajā dzīvē, turpināja darboties Vidzemes landtāgs, plašas politiskās tiesības. Vācu muižniecība saglabāja savu ekonomisko un politisko varenību.

# data[].attributes.headline
 Latgales iekļaušana Krievijas Impērijas sastāvā

# data[].attributes.subject
 Latgales iekļaušana Krievijas Impērijas sastāvā

# data[].attributes.body
Polijas/Lietuvas pirmās dalīšanas laikā, kad Krievija, Prūsija un Austrija parakstīja līgumu, saskaņā ar kuru Baltkrievijas un Latgales teritorija nonāca Krievijas īpašumā. Latgale tika pievienota Pleskavas, vēlāk Vitebskas guberņai.

# data[].attributes.body
1789.gadā Franču revalūcija, būtisks pavērsiens valstiskuma izpratnē.

# data[].attributes.body
1848./49. gada Eiropas revolūciju laikā būtiska loma bija  nacionālismam.

# data[].attributes.body
19.gs. savas pozīcijas bija nostiprinājusi buržuāzija (Sākotnēji turīgo pilsētnieku, namnieku kārta pretstatā augstākajām feodālās sabiedrības kārtām (muižniecībai un garīdzniecībai). Kapitālistu šķira; retāk — vidusšķira.)
Buržuāzijas dzīves stilam bija nepieciešams attiecīgs materiālais nodrošinājums, kas iekļāva noteiktu dzīves līmeni māju, vai dzīvokli prestižā rajonā, kalpotājus, privāta transporta izmantošanu, noteiktu izglītības līmeni, brīvā laika pavadīšanas paradumus u.c. Šis dzīves stils demonstrēja pārticību un uzņēmuma uzplaukumu.
Pie buržuāzijas piederēja pamatā augstākie ierēdņi, uzņēmēji, “brīvo” profesiju pārstāvji, finansisti.

# data[].attributes.body
No zemākā slāņa atšķīrās ar izglītības un ienākumu līmeni.
Par piederību vidusšķirai liecināja, dzīve noteiktā rajons, augstākā izglītība, nodarbības ar sportu, kas 19.gs. kļuva stingri institucionalizēts.
Pie vidusslāņa piederēja speciālisti, mazie uzņēmēji, kvalificēto strādnieku elite, ārsti, juristi, pasniedzēji, u.c.

# data[].attributes.body
Kvalificētie strādnieki, izglītotie speciālisti.
Melnstrādnieki, nekvalificētais darbaspēks, nav izglītoti, darba procesā viegli aizstājami. Melnstrādnieku sociālais stāvoklis ir slikts, jo tiem ir bezdarbs, nabadzība, garas darba stundas 12-14h, slikti darba apstākļi, maza alga, nav pieejama veselības aprūpe, zems darba aizsardzības līmenis – nav droša darba vide, nav sociālās aizsardzības sistēmas (pabalsti, atvaļinājumi,) strādnieki ir neaizsargāti pret rūpnīcu īpašnieku patvaļu, izplatīts bērnu un sieviešu darbs, bērniem un sievietēm maksāja mazāk nekā vīriešiem.

# data[].attributes.body
19.gs. Latvijā vērojama dubulta nacionālā apspiestība, no vācu tautības iedzīvotājiem un  pastiprinātām rusifikācijas tendencēm, dēļ Latvijas teritorijas atrašanos Krievijas impērijas sastāvā  kopš 18.gs.

# data[].attributes.headline
Jaunlatvieši - Nacionālās identitātes Latvijā

# data[].attributes.subject
Jaunlatvieši - Nacionālās identitātes Latvijā

# data[].attributes.body
19.gs. Latvijas teritorijā par nozīmīgu nacionālās identitātes veicinātāju kļuva jaunlatviešu kustība  (19.gs. 50. - 60.gadi)

# data[].attributes.body
1855. gadā Kr. Valdemārs dibināja latviešu studentu pulciņu, Igaunijas Tērbatas universitātē, kas 19.gs. vidū bija latviešu un igauņu inteliģences galvenai centrs.

# data[].attributes.body
Pulciņa biedri sāka sevi dēvēt par jaunlatviešiem un radija idejas, lai attīstīt latviešu kultūru, tajā iekļāva -
• Latviešu nacionālās preses izveidošana;
• Bibliotēku dibināšana;
• Skolotāju sagatavošana;
• Jūrskolu dibināšana;
• Dziesmusvētku tradīcijas aizsākšana;
• Folkloras vākšana un apkopošana;
• Latviešu teātra izveide;
• Latviešu literārās valodas un nacionālās literatūras attīstība; • Aicinājums uz aktīvu saimniecisko darbību;
• Cīņa pret pārvācošanos;
• Latviešu biedrību dibināšana, zinātnes attīstīšana;
• Nacionālās pašapziņas veidošana.

# data[].attributes.body
Rīgā iznākošajā publikācijā “Mājas viesī,” jaunlatviešu kustība guva lielāku popularitāti, savos rakstos jaunlatvieši uzsvēra Latvietību un prasīja latviešiem līdzvērtīgas tiesības ar citām tautām. Pēc kāda laika vācbaltieši panāca, ka avīzes redaktors, Ansis Leitāns, jaunlatviešu rakstus vairs nepublicē.

# data[].attributes.body
Jaunlatvieši Pēterburgā sāk izdot savu preses izdevumu “Pēterburgas Avīzes.” Laikraksts publicēja trīs gadus, 4000 eksemplāru lielā metienā. Šī izdevuma tapšanā lieli nopelni ir Kr.Valdemāra sakariem ar Krievijas augstākajām aprindām, Tomēr vācbaltieši izmantojot savus sakarus cara galmā un panāca avīzes slēgšanu.

# data[].attributes.body
1868.gadā latviešu inteliģences pārstāvji nodibināja Latviešu biedrību, kuras mērķis bija aizstāvēt visu latvisko. Latviešu biedrībai bija lieli ietekme latviešu kultūras attīstībā, izglītības veicināšanā, vēstures un kultūras pētniecībā. Un tie izdeva laikrakstu “Baltijas Vēstnesis”, kurā publicēja jaunlatviešu rakstus.

# data[].attributes.body
1893.gadā Jānis Pliekšāns (Rainis) apceļoja Vāciju, kur iepazinās ar sociāldemokrātiem un atveda sociālistisko literatūru. Rainis kļuva par vienu no aktīvākajiem sociālistiskās kustības vadoņiem Latvijas teritorijā. Par savu politisko darbību vairākkārt saskāries ar Krievijas valsts iestāžu represijām. Sociālistiskās idejas aktīvi paudis arī savā radošajā darbībā, kritizējot pastāvošo kārtību un sociālās problēmas.

# data[].attributes.body
Sāka iznākt laikraksts “Dienas Lapa”, kur publicējās sociālistiski noskaņotie inteliģences pārstāvji. Vēlāk šo kustību sāka saukt par Jauno Strāvu. Jaunstrāvnieki iepazīstināja lasītājus ar Eiropas sociālistu idejām, izcēla zinātnes nozīmi, lielu vērību pievērsa šķiru cīņai un K.Marksa idejām. 1897.gadā Krievijas valsts iestādes “Dienas Lapu” slēdza, aktīvistus arestēja, daudzus tiesāja un izsūtīja, tai skaitā Pēteri Stučku un Jāni Pliekšānu (Raini), daudziem bija spiests bēgt uz ārzemēm.

# data[].attributes.body
Krievijas impērijā strādnieku stāvokļa uzlabošanai nepievērsa lielu uzmanību. Tāpēc vērojama sociālo problēmu saasināšanās. Nereti bija strādnieku streiki, kuros dominēja ekonomiska rakstura prasības. 1899.gadā izcēlās Rīgas dumpis, streiku sāka “Linu un džutas manufaktūras” strādnieces, kuras prasīja paaugstināt darba algu. Viņām pievienojās citu fabriku strādnieki, sākās rūpnīcu demolēšana, rezultātā izcēlās asiņainas sadursmes ar žandarmēriju.

# data[].attributes.body
19.gs. Beigās līdz ar modernizāciju un industrializāciju latviešu tautā bija notikusi diferencācija. Laukos sīkgruntnieki (saimnieki, kuri bija izpirkuši no muižniekiem zemi) un kalpi, pilsētā vidusslāņa pārstāvji, plašs proletariāts un dzimtas ar ievērojamiem kapitāluzkrājumiem.

# data[].attributes.body
1904.gadā Rīgā notika LSDSP pirmais kongress, kurā apvienojās latviešu sociāldemokrāti, to galvenais mērķis bija gāzt Krievijas patvaldību un izveidot Krievijā republiku.

# data[].attributes.body
Protesti sākās dēļ strādnieku zemām algām, nenodrošinātām vecumdienām un sociālo garantiju trūkumiem. Liela ietekme Latviešu nabadzībai un protestu sākšanai bija vācu muižnieku privilēģijas, jo lielākā daļa zemes joprojām bija muižniekiem un viņu šķēršļus likšana zemes izpirkšanai, zemniekiem galvenais nodokļu slogs. Un protams informācija par 9.janvāra notikumiem Pēterburgā.

# data[].attributes.body
1905. gada 9. janvārī Pēterburgā miermīlīga demonstrācija dodas pie cara iesniegt lūgumrakstu ar lūgumiem veikt valstī reformas un uzlabot dzīves līmeni.

# data[].attributes.body
Nikolajs II karaspēkam pavēl demonstrāciju izklīdināt. Daudzi tiek nogalināti vai ievainoti. Informācija par miermīlīgo demonstrantu apšaušanu izraisīja plašu rezonansi sabiedrībā un aizsāka plašus nemierus, kas zināmi kā 1905.gada revolūcija.

# data[].attributes.body
1905.gada oktobrī visā Krievijā sākās plašs ģenerālstreiks un stāvoklim kļūstot kritiskam cars Nikolajs II bija spiests piekāpties, un izdot 17.oktobra manifestu. Tajā tika solīta, vārda, preses un pulcēšanās brīvība, tiesības legāli dibināt politiskās partijas, vēlēta Valsts dome, kas ierobežotu absolūto monarhiju. Bet revalūcijai bija pašai savas prasības, piemēram kā, cara likvidēšanu patvaldībai un atļauju izveidot Krievijā demokrātisku republiku, laukos nozīmīga bija prasība pēc zemes, izbeigt rusifikāciju, paaugstināt darba algu, saīsināt darba dienu un ieviest apdrošināšanu pret nelaimes gadījumiem un vecuma pabalstu.

# data[].attributes.body
• Vācbaltieši laukos organizēja bruņotas pašaizsardzības vienības.
• Daudzi vācbaltieši bēga uz pilsētām vai emigrēja.
• 1905.gadā daļa no Vidzemes un Kurzemes bija nonākusi rīcības komiteju kontrolē.
• Baltijā tika izsludināts kara stāvoklis.
• Tika ievestas kazaku vienības.
• Pēc vairākām kaujām valdība ieguva kontroli.
• Plaša mežabrāļu kustība, kas darbību turpināja arī pēc revolūcijas.
• Radikālākie revolūcijas atbalstītāji pārgāja pie cīņas ar terora metodēm.

# data[].attributes.headline
PIRMAIS PASAULES KARŠ LATVIJAS TERITORIJĀ

# data[].attributes.subject
PIRMAIS PASAULES KARŠ LATVIJAS TERITORIJĀ

# data[].attributes.body
Sākoties Pirmajam pasaules karam Latvijas teritorija atradās Krievijas impērijas sastāvā. Visa sabiedrības dzīve tika pārkārtota kara vajadzībām, notika rekvizīcija – pārtikas produktu, apģērba, kurināmā, transporta līdzekļu atsavināšana kara vajadzībām, sabrūk finanšu sistēma, strauji krītas rubļa vērtība.

# data[].attributes.headline
LATVIJAS IEDZĪVOTĀJI KRIEVIJAS ARMIJĀKARA SĀKUMĀ

# data[].attributes.subject
LATVIJAS IEDZĪVOTĀJI KRIEVIJAS ARMIJĀKARA SĀKUMĀ

# data[].attributes.body
Kara sākuma notikumi parādīja, ka Krievijas armija nav gatava karam, karaspēks bija slikti apmācīts, karaspēka vadība bija vāji koordinēta un visā kara laikā nemākulīgā armijas vadība prasīja ārkārtīgi lielus zaudējumus. Mobilizācijas rezultātā Latvijas iedzīvotāji (25 000) tika iekļauti 20.Krievijas armijā.  1915.gadā Vācu armija bija nonākusi līdz Latvijas teritorijai un dažu mēnešu laikā ieņēma visu Kurzemi un Zemgali.

# data[].attributes.body
Krievijas valdība veica dezinformācijas kampaņas un aicināja iedzīvotājus pamest teritorijas, kurām draudēja vācu okupācija, daudzi bija spiesti doties bēgļu gaitās piespiedu kārtā. 18 – 45 gadus veciem vīriešiem bija piespiedu kārtā jāatstāj dzimtene.  Kurzemi un Zemgali pameta gandrīz ½ miljons bēgļu.

# data[].attributes.body
1915.Gadā sekoja Rīgas evakuācija, iedzīvotāju skaits samazinājās par 50%. No Rīgas evakuēja, rūpniecības uzņēmumus ar iekārtām un strādniekiem, izglītības iestādes ar skolēniem un mācībspēkiem, lai vācu rokās nenonāktu stratēģiskie materiāli un materiālās vērtības no Rīgas uz Krieviju izveda, krāsainos metālus, baznīcu jumtu segumu (krāsainais metāls), baznīcu zvanus, pontontiltu, telefona centrāles, tramvaju vagonus, bronzas pieminekļus

# data[].attributes.body
I pasaules kara sākumā Krievijā nebija nacionālu armijas vienību. Valsts domes deputāts Jānis Goldmanis iesniedz priekšlikumu par latviešu nacionālo vienību veidošanu Krievijas armijas sastāvā.  1915.gada 1.augustā stāvoklis Rīgas frontē bija tāds, ka neskatoties uz vācbaltiešu protestiem, Krievijas valdība atļauj veidot Latviešu strēlnieku bataljonus. Iespēja veidot savas nacionālās vienības un piedalīties Latvijas teritorijas atbrīvošanā no vācu spēkiem, izraisīja jaunu patriotisma vilni., latviešu strēlnieku bataljonos īsā laikā pieteicās liels skaits brīvprātīgo.

# data[].attributes.body
1915.gada 10.oktobrī pie Misas upes, Rīgas jūrmalā, pie Babītes ciema notiek pirmās kaujas. Traģiskas izjūtas izraisīja Nāves salā pielietotais indīgo gāzu uzbrukums. Nāves sala bija 3km gara un 2km plata nocietinājumu līnija Daugavas kreisajā krastā prētī Ikšķilei. Krievijas spēkiem atkāpjoties divas krievu armijas rotas nepaspēja frontes līniju pamest un bijs spiestas ļoti sarežģitos apstākļos izturēt vācu pretuzbrukumu. Ņemot vērā to, ka ierakumi atradās zemā vietā tie applūda. Nāves salā vācieši izmantoja indīgo gāzi, iprītu.

# data[].attributes.body
1917.gada februārī Krievijā notika revolūcija, kuras rezultātā cars atteicās no troņa. 1917.gadā oktobra beigās (pēc jaunā stila novembrī) Krievijā notiek boļševiku apvērsums. Sākas pilsoņu karš. Armija strauji demoralizējas un nav karot spējīga. Vienas no retajām armijas daļām, kuras vēl pakļaujas pavēlēm un apzinīgi veic savas funkcijas ir latviešu strēlmieki, kuri Rīgas frontē nodrošināja Krievu 12. armijas atkāpšanos.

# data[].attributes.body
Vācu armija draudēja aplenkt Rīgu, dezorganizētais krievu karaspēks atkāpās un to vietā sūtīja latviešu strēlniekus. 1917. gada 1. un 2. septembrī notika kauja pie Mazās Juglas. Kauja pie Mazās Juglas bija Krievijas impērijas 12. armijas aizsardzības kauja Pirmā pasaules kara laikā gar otro Rīgas frontes aizsardzības līniju ar mērķi neļaut Daugavu forsējušajai (forsēt - ar kauju pārvarēt kādu dabisku šķērsli, parasti upi) Vācijas 8. armijai apmēram 30 000 vīru sastāvā aplenkt Rīgā esošās Krievijas karaspēka daļas. Kauja notika Mazās Juglas upes krastos tagadējā Ikšķiles novada teritorijā un tajā piedalījās ap 6 000 2. Latviešu strēlnieku brigādes karavīru.

# data[].attributes.body
Pie Mazās Juglas vācu armija tika apturēta. Īpaši smagas cīņas bija jāiztur 5. Zemgales pulkam, ko komandēja pulkvedis J. Vācietis. Zemgaliešu pulks saruka par 75%. Pēc divu gadu ilgām asiņainām kaujām Latvijā, krievu armijai atkāpjoties, arī latviešu strēlnieki pameta Latviju un devās uz Krieviju, kur piedalījās Krievijas pilsoņu karā.