# data[].attributes.headline
Географічне положення степової зони.

# data[].attributes.subject
Географічне положення степової зони.

# data[].attributes.body
Український степ — степова природна зона в Україні, розташована на півдні, центрі й сході країни. Степ займає майже 300 000 км² (40 %) української суцільної етнічної території і 460 тисяч км² (48 %) всіх українських земель. На території сучасної України степ займає 240 тисяч км², або 40 % від усієї території країни, є найбільшим зональним природним комплексом. У степу розташовані Одеська, Миколаївська, Херсонська, Дніпропетровська, Запорізька, Донецька, Луганська області, південні частини Кіровоградської і Харківської областей та рівнинна частина Криму. Степ майже цілком розораний, залишки колишньої рослинності збереглися у заповідниках і частково на схилах балок і долин річок.

# data[].attributes.headline
Ґрунтовий покрив. 

# data[].attributes.subject
Ґрунтовий покрив. 

# data[].attributes.body
Найпоширенішими ґрунтами степу є чорноземи звичайні (6—9 % гумусу) та чорноземи південні (5—6 % гумусу), які разом становлять 90 % площі природної зони. Поширені темно-каштанові та каштанові ґрунти в комплексі з солонцями. У подах формуються солончаки. Велика кількість коренів в ґрунті також сприяє його високій структурованості.
Через тотальну розораність важливою проблемою стає деградації ґрунтового покриву. На початку ХХ століття відсоток гумусу в чорноземах сягав 9-9,5 %, на початку ХХІ століття — 4 %.  Відсутність постійного рослинного покриву на поверхні землі є одним з найголовніших факторів, що призводить до опустелювання.

# data[].attributes.headline
Кліматичні умови. 

# data[].attributes.subject
Кліматичні умови. 

# data[].attributes.body
Клімат помірно континентальний. Степова зона виділяється найбільшими тепловими ресурсами і найменшою зволоженістю порівняно з іншими природними зонами країни, тому клімат степів найбільш континентальний з-поміж інших екотопів України.
Має найбільші  різниці температур між зимою і літом. Середня температура січня змінюється з південного заходу на північний схід від −2 до −9 °C; липня — від +20 до +24 °C.  Літо довге, сонячне, спекотне, посушливе. Осінь тепла, у другій половині йдуть дощі. Зима коротка, холодна, малосніжна. Весна настає рано. Через різке підвищення температури повітря, волога з ґрунту швидко випаровується.
Річна сума опадів зменшується від 450 до 300 мм, що є причиною маловодості річок, особливо влітку. Максимум опадів у першій половині літа. Сніговий покрив нестійкий, часті відлиги взимку.

# data[].attributes.headline
Цікавий факт (рослини).

# data[].attributes.subject
Цікавий факт (рослини).

# data[].attributes.body
Для захисту полів від ерозії було започатковано лісорозведення. Ліси посеред степу залишили по собі відомі вчені Г. Висоцький та В. Докучаєв, лісівники В. Графф, В. Скаржинський. Ліс-парк створив на своєму хуторі Надія, поблизу Кропивницького, видатний письменник Іван Карпенко-Карий. Вдовж доріг та полів насаджено захисні лісосмуги.

# data[].attributes.body
Для степової зони характерна трав'яна злакова степова рослинність. Весною, коли в ґрунті ще достатньо вологи, з'являються ефемерні рослини: півники, гіацинти, крокуси, горицвіт, тюльпани, півонії, маки.
Улітку в степу з'являються полин, типчак, ковила.  У середині літа від спеки починають висихати всі рослини. Вітер підхоплює їх і котить клубками по степу (рослини-перекотиполе), витрушуючи дозріле насіння.
Дерева і кущі зустрічаються на берегах водойм і в балках. Там їм вистачає вологи влітку, вони захищені від зимових морозів та весняних приморозків під час цвітіння. У степах іноді можна зустріти зарості тернику, шипшини, мигдалю, степової вишні. Луки в зоні степів здебільшого прилягають до заплав річок.  Вододільні простори позбавлені природної деревної рослинності, але в багатьох районах степової зони є штучно створені лісові масиви. Середня лісистість зони становить 3 %.

# data[].attributes.headline
Тваринний світ. 

# data[].attributes.subject
Тваринний світ. 

# data[].attributes.body
З ссавців характерними для українського степу, крім численних дрібних гризунів: ховрахів (сірий і крапчастий), бабаків, полівок (сіра та степова), хом'яків, сліпаків, та мишей, є заєць, тхір степовий, ласки, горностаї, вовк, лисиця звичайна, зустрічаються борсуки, сарни. Більшість тварин живе в норах.
З птахів характерними є: степовий і польовий жайворонки, перепілка, сорокопуд чорнолобий, куріпка сіра, боривітер звичайний, канюк звичайний, кібчик та ін. Та рідкісні тепер: хохітва, дрохва, журавель степовий. На берегах лиманів і на узбережжі морів зустрічаються дикі гуси, чаплі, кулики.
З плазунів зустрічаються ящірки (прудка та піщана), полоз жовточеревий, гадюка степова та інші.
У річках і озерах зони степу є щуки, окуні, коропи, соми.

# data[].attributes.headline
Особливості рельєфу.

# data[].attributes.subject
Особливості рельєфу.

# data[].attributes.body
Степ охоплює Причорноморську низовину, південну частину Придніпровської і Подільської височин, повністю в межах степового поясу лежать Приазовська низовина, Приазовська і Донецька височини, а також рівнинна частина Кримського півострова у межах Північнокримської низовини.
Рельєф рівнинний, неоднорідний, з горбами, ярами й балками. Поширені  яри, балки та лощини. Для Донецького кряжу характерні гриви — вузькі видовжені підняття. На півдні низовин поширені поди (або степові блюдця) — неглибокі овальні зниження з плоским дном.

# data[].attributes.attachment_link.title
Антропогенное-воздействие-на-рельеф.jpg

# data[].attributes.headline
Природоохоронні території. 

# data[].attributes.subject
Природоохоронні території. 

# data[].attributes.body
Біосферний заповідник "Асканія-Нова" ім. Ф.Е.Фальц-Фейна розташований біля смт Асканія-Нова Чаплинського району Херсонської області. Площа заповідника - 33307,6 га. Тут переважають ландшафти слабо дренованих лесових рівнин з темно-каштановими солонцюватими ґрунтами, поширені також западини та поди із лучним та степовими солонцями.
Серед рослин домінують ковили волосиста, українська, Лессінга, типчак, на подових луках - пирій подовий. У заповіднику виявлено 6 видів судинних рослин з Червоного списку МСОП, 9 видів з Європейського червоного списку, 20 з Червоної книги України і т.д.
Серед великих ссавців найбільш чисельними є олень благородний та козуля європейська. Заповідник утримує близько 800 різновидів диких копитних та гібридних форм свиней, оленів, коней Пржевальського, бізонів, антилоп, баранів, биків, верблюдів, лам, віслюків куланів, шотландських поні. Є важливим місцем зупинки птахів під час міграцій, зокрема, тут щорічно зупиняється біля 10 тис. сірих журавлів.