# data[].attributes.headline
11 місяців
Обдарованість 

# data[].attributes.body
11 місяців
Обдарованість та її прояв.

# data[].attributes.headline
Обдарованість та її прояв.

# data[].attributes.subject
Обдарованість та її прояв.

# data[].attributes.body
Обдарованість — поняття загальної психології; високий рівень задатків, схильностей. Обдарованість є результатом і свідченням високого рівня інтелектуального розвитку індивіда. Біологічні (вроджені) фактори (особливості будови і функціональні властивості головного мозку та аналізаторів) відіграють головну роль у прояві обдарованості. Найбільше успадковується здатність до абстрактного мислення, просторових уявлень - конструкторські, художні здібності тощо. Але слід знати, що біологічні фактори визначають тільки задатки обдарованості. Для прояву обдарованості потрібно, щоб здібності та схильності були вчасно помічені й розвинуті в процесах навчання та виховання.

# data[].attributes.headline
У чому полягає функціонал

# data[].attributes.body
У чому полягає функціональна спеціалізація кори великих півкуль?
Фундаментальною основою психофізіологічної індивідуальності людини є функціональна спеціалізація півкуль кінцевого мозку. У будь-якому психічному процесі беруть участь обидві півкулі.
У лівій півкулі розміщуються три центри мови:
1) руховий центр мови, який забезпечує можливість писати;
2) слуховий центр, який забезпечує можливість чути і розуміти мову іншої людини; 
3) зоровий центр мови, або центр читання і розуміння письмової мови; лічби (математичні здібності, логіка, наука). 
Отже, ліва півкуля більше пристосована до аналітичної діяльності і відповідає за логічне мислення людини, тобто за формулювання понять, побудову узагальнень, висновків, складання прогнозів тощо.
У правій півкулі містяться центри керування: орієнтацією в просторі (здатність до танців, гімнастики), центри, що визначають музикальність (сприйняття музики), просторове уявлення (скульптура, сприйняття художніх творів, живопису, фантазія). Отже, права півкуля спеціалізується на забезпеченні образного сприйняття навколишнього середовища на основі минулого досвіду, на формуванні особистісного емоційного ставлення до себе, інших людей і до предметів; є базою конкретного образного мислення, емоційного сприйняття оточення. Утім, центри нюху, слуху, зору містяться в обох півкулях.
До особливостей півкуль належить розміщення центрів проекції руху правої і лівої руки. У лівій півкулі розташовані центри проекції руху правої руки, а в правій півкулі, навпаки, - центри проекції руху лівої руки. Ця функціональна особливість й поділяє людей на тих, що є правшами й шульгами. 
Характер людини та від чого залежить його формування.
Характер людини та від чого залежить його формування.
Вда́ча або характер — динамічна, упорядкована сукупність стійких, індивідуально психологічних особливостей, котрі формуються в процесі життєдіяльності людини і виявляються в її діяльності та суспільній поведінці: у ставленні до колективу, до інших людей, до праці, навколишньої дійсності та самої себе. Як правило, для позначення цього явища слово «вдача» вживається у літературі художнього спрямування, а термін «характер» — у літературі з психології.
Також вирішальну роль у формуванні характеру належить навчанню, вихованню та самовихованню. Суттєве значення для досягнення поставленої мети мають вольові якості, що розвивають такі риси характеру, як наполегливість, цілеспрямованість, рішучість, витриманість, дисциплінованість тощо.

Що таке темперамент?
Що таке темперамент?
Темпера́мент - вроджена стійка властивість людської психіки, одна з найважливіших структурних одиниць психодинамічної організації психічної діяльності, що визначає реакцію людини на інших людей та на події, що з нею відбуваються.
Темперамент є індивідуальною особливістю динаміки (інтенсивності, швидкості, емоційного забарвлення) психічних процесів та станів. Темперамент становить основу розвитку характеру. З фізіологічної точки зору, темперамент — тип вищої нервової діяльності людини. Темперамент характеризує динамічність особистості, але від нього не залежить її спрямованість, моральні якості, переконання, зацікавлення, розумові задатки й здібності.
Порожній
Слабкий тип (меланхолік).
Слабкий тип (меланхолік).
Люди з таким типом нервової системи характеризуються боязкістю, замкненістю, надмірною чутливістю, схильні перебільшувати труднощі. Йому властива стриманість, приглушеність моторики та мовлення. Утім вони мають тонку душевну організацію, часто виражають себе у мистецтві. Разом з тим серед меланхоликів трапляються такі неабиякі особистості як французький філософ Рене Декарт, англієць Чарлз Дарвін, український письменник Микола Васильович Гоголь, польський композитор Фредерік Шопен, російський композитор Петро Чайковський, американський співак Елвіс Преслі.  Вони зуміли здолати недоліки даного темпераменту і творчо використовувати переваги: високу чутливість нервової системи, тонку реакцію на щонайменші відтінки відчуттів, глибокі емоційні переживання, що відрізняються великою стійкістю.
Понад усе меланхоліки цінують здоров'я, моральне обличчя, родинний статус. Потребують непорушних звичних стереотипів, любові, віри, роботи. Схильність до ідеалів і ідеалізації. Дуже романтичні.
При недостатньому вихованні у меланхоліка можуть розвинутися такі негативні риси, як підвищена аж до хворобливості емоційна вразливість, замкнутість, відчуженість, схильність до тяжких внутрішніх переживань за таких життєвих обставин, які на це не заслуговують.
Нестримний тип (холерик).
Нестримний тип (холерик).
Для холерика властиві високий рівень нервово-психічної активності та енергії дій, різкість і поривчастість рухів, сильна імпульсивність та яскравість емоційних переживань (переважають процеси збудження над гальмуванням). Людину холеричного темпераменту можна охарактеризувати як швидку, поривчасту, здатну віддаватися справі з пристрасністю, але неврівноважену, схильну до бурхливих емоційних спалахів і різких змін настрою. Люди цього темпераменту мають сильну нервову систему. Вони здатні долати значні труднощі, але погано стримують себе, легко «вибухають».
Немає нічого простіше, ніж розпізнати людину холеричного темпераменту в натовпі. Хода у холерика стрімка, рухи різкі і швидкі, трохи напружені, він завжди поспішає, адже ще стільки справ треба встигнути. Холерики завжди прагнуть пізнавати світ, кожен день, кожну годину, кожну мить, тому завжди поспішають. 
Холерики - це завжди впевнені в собі люди, іноді навіть самовпевнені. У них з раннього дитинства висока самооцінка і не менш високі амбіції. Холерики завжди можуть розрахувати свої сили, і ніколи не показують оточуючим свої нечисленні слабкості. Не можна сказати, що холерики не працездатні. Якщо у холерика є мета, яку він хоче досягти, він докладе всіх зусиль, і, як кажуть, знесе всі перешкоди, але обов'язково досягне бажаного. Немає більш напористої та цілеспрямованої людини, ніж холерик. 
Спокійний тип (флегматик).
Спокійний тип (флегматик).
Флегматиків можна віднести до сильного, але урівноваженого типу темпераменту. Завдяки інертності психічних процесів, які характерні для флегматиків, людей з таким темпераментом досить важко вивести з себе. Але, якщо ж флегматика вивести з себе, не варто розраховувати на те, що він швидко заспокоїться. На щастя, флегматичні люди володіють рівним характером і практично ніколи не реагують на подразники, тому сильні емоції вони відчувають вкрай рідко.
З точки зору фізіології, флегматики мають дуже врівноважену нервову систему, яка робить їх емоційно стійкими. Слід зазначити, що серед чотирьох основних типів темпераменту, флегматики володіють найвищим ступенем незворушності і дійсно олімпійським спокоєм. Але, завдяки тим же інертним психічним процесам, флегматики дуже рідко проявляють радість, сум або гнів.
Флегматики не люблять, та й не можуть робити кілька справ одночасно, не варто навіть вимагати від них цього. Для них більш властиво, доводити кожну розпочату справу до кінця, потім прийматися за наступне. Але, слід зазначити, завзятість, з яким флегматики приступають до роботи і високу самовіддачу в будь-якій справі, достойні найвищих похвал. Справжнім флегматикам категорично не рекомендується займатися діяльністю, де потрібне постійне перемикання уваги або висока швидкість. Крім цього, керівні посади, де необхідно постійне спілкування, також не підходять представникам флегматичного типу темпераменту.

Жвавий тип (сангвінік).
Жвавий тип (сангвінік).
Людину сангвінічного темпераменту можна охарактеризувати як живу, рухливу, лабільну, яка швидко відгукується на навколишні події, порівняно легко переживає невдачі і неприємності. Такий темперамент мали Олександр Іванович Герцен, австрійський композитор Вольфганг Амадей Моцарт, французький імператор Наполеон І Бонапарт.
Є підтипи темпераменту сангвінік, наприклад: товариський сангвінік та інші. Сангвініка характеризує «активний» тип темпераменту. У них сильна, врівноважена, рухлива нервова система. Це означає, що у сангвініків сильні як процеси збудження, так і гальмування. Вони добре справляються з психічними і емоційними навантаженнями, при цьому врівноважені в своїх почуттях і діях. А рухливість психічних процесів допомагає їм легко пристосовуватися до обставин. Сангвінікам властива гнучкість поведінки і висока соціальна адаптивність. У житті найчастіше в нас присутні риси кількох темпераментів. Якості сангвініка зазвичай поєднуються з властивостями холерика або флегматика.

Значення термінів: сила нервової системи, врівноваженість, рухливість.
Значення термінів: сила нервової системи, врівноваженість, рухливість.

# data[].attributes.headline
Здібності людини та їх реалізація. 

# data[].attributes.subject
Здібності людини та їх реалізація. 

# data[].attributes.body
Здібності - це поєднання сприятливих Індивідуально-своєрідних особливостей та властивостей психіки, які виявляються у швидкості, результативності та якості виконання відповідної діяльності за мінімальних силових, енергетичних і часових затрат.

Вихідною передумовою для розвитку здібностей є ті природні задатки, з якими дитина з'являється на світ. Водночас біологічно успадковані властивості людини не визначають її здібностей. Мозок концентрує в собі не ті чи інші специфічні людські здібності, а лише здатність до формування цих здібностей (СЛ. Рубінштейн).
Рівень розвитку здібностей залежить від якості знань і вмінь, від міри їх об'єднання в єдине ціле, природних задатків людини, якості природних нервових механізмів елементарної психічної діяльності, більшої чи меншої "тренованості" самих мозкових структур, які беруть участь у здійсненні пізнавальних і психомоторних процесів (Б.І. Додонов).
Здібності визначаються спадково, але реалізація їх залежить від умов життя, здоров'я, навчання та виховання. Розрізняють загальні та спеціальні здібності. Завдяки загальним здібностям люди успішно оволодівають різними видами діяльності. Люди із загальними здібностями легко переходять від однієї діяльності до іншої. Люди із спеціальними здібностями надають перевагу лише певному виду діяльності, а саме: займаються лише музикою, живописом, літературою тощо.

# data[].attributes.headline
У чому полягає функціональна спеціалізація кори великих півкуль?

# data[].attributes.subject
У чому полягає функціональна спеціалізація кори великих півкуль?

# data[].attributes.body
Фундаментальною основою психофізіологічної індивідуальності людини є функціональна спеціалізація півкуль кінцевого мозку. У будь-якому психічному процесі беруть участь обидві півкулі.
У лівій півкулі розміщуються три центри мови:
1) руховий центр мови, який забезпечує можливість писати;
2) слуховий центр, який забезпечує можливість чути і розуміти мову іншої людини;
3) зоровий центр мови, або центр читання і розуміння письмової мови; лічби (математичні здібності, логіка, наука).
Отже, ліва півкуля більше пристосована до аналітичної діяльності і відповідає за логічне мислення людини, тобто за формулювання понять, побудову узагальнень, висновків, складання прогнозів тощо.
У правій півкулі містяться центри керування: орієнтацією в просторі (здатність до танців, гімнастики), центри, що визначають музикальність (сприйняття музики), просторове уявлення (скульптура, сприйняття художніх творів, живопису, фантазія). Отже, права півкуля спеціалізується на забезпеченні образного сприйняття навколишнього середовища на основі минулого досвіду, на формуванні особистісного емоційного ставлення до себе, інших людей і до предметів; є базою конкретного образного мислення, емоційного сприйняття оточення. Утім, центри нюху, слуху, зору містяться в обох півкулях.
До особливостей півкуль належить розміщення центрів проекції руху правої і лівої руки. У лівій півкулі розташовані центри проекції руху правої руки, а в правій півкулі, навпаки, - центри проекції руху лівої руки. Ця функціональна особливість й поділяє людей на тих, що є правшами й шульгами.

# data[].attributes.headline
Характер людини та від чого залежить його формування.

# data[].attributes.subject
Характер людини та від чого залежить його формування.

# data[].attributes.body
Вда́ча або характер — динамічна, упорядкована сукупність стійких, індивідуально психологічних особливостей, котрі формуються в процесі життєдіяльності людини і виявляються в її діяльності та суспільній поведінці: у ставленні до колективу, до інших людей, до праці, навколишньої дійсності та самої себе. Як правило, для позначення цього явища слово «вдача» вживається у літературі художнього спрямування, а термін «характер» — у літературі з психології.
Також вирішальну роль у формуванні характеру належить навчанню, вихованню та самовихованню. Суттєве значення для досягнення поставленої мети мають вольові якості, що розвивають такі риси характеру, як наполегливість, цілеспрямованість, рішучість, витриманість, дисциплінованість тощо.

# data[].attributes.headline
Що таке темперамент?

# data[].attributes.subject
Що таке темперамент?

# data[].attributes.body
Темпера́мент - вроджена стійка властивість людської психіки, одна з найважливіших структурних одиниць психодинамічної організації психічної діяльності, що визначає реакцію людини на інших людей та на події, що з нею відбуваються.
Темперамент є індивідуальною особливістю динаміки (інтенсивності, швидкості, емоційного забарвлення) психічних процесів та станів. Темперамент становить основу розвитку характеру. З фізіологічної точки зору, темперамент — тип вищої нервової діяльності людини. Темперамент характеризує динамічність особистості, але від нього не залежить її спрямованість, моральні якості, переконання, зацікавлення, розумові задатки й здібності.

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Владимир Умрихин

# data[].attributes.attachment_link.title
Концепция типов высшей нервной деятельности (ВНД) И. П. Павлова

# data[].attributes.headline
Слабкий тип (меланхолік).

# data[].attributes.subject
Слабкий тип (меланхолік).

# data[].attributes.body
Люди з таким типом нервової системи характеризуються боязкістю, замкненістю, надмірною чутливістю, схильні перебільшувати труднощі. Йому властива стриманість, приглушеність моторики та мовлення. Утім вони мають тонку душевну організацію, часто виражають себе у мистецтві. Разом з тим серед меланхоликів трапляються такі неабиякі особистості як французький філософ Рене Декарт, англієць Чарлз Дарвін, український письменник Микола Васильович Гоголь, польський композитор Фредерік Шопен, російський композитор Петро Чайковський, американський співак Елвіс Преслі.  Вони зуміли здолати недоліки даного темпераменту і творчо використовувати переваги: високу чутливість нервової системи, тонку реакцію на щонайменші відтінки відчуттів, глибокі емоційні переживання, що відрізняються великою стійкістю.
Понад усе меланхоліки цінують здоров'я, моральне обличчя, родинний статус. Потребують непорушних звичних стереотипів, любові, віри, роботи. Схильність до ідеалів і ідеалізації. Дуже романтичні.
При недостатньому вихованні у меланхоліка можуть розвинутися такі негативні риси, як підвищена аж до хворобливості емоційна вразливість, замкнутість, відчуженість, схильність до тяжких внутрішніх переживань за таких життєвих обставин, які на це не заслуговують.

# data[].attributes.headline
Нестримний тип (холерик).

# data[].attributes.subject
Нестримний тип (холерик).

# data[].attributes.body
Для холерика властиві високий рівень нервово-психічної активності та енергії дій, різкість і поривчастість рухів, сильна імпульсивність та яскравість емоційних переживань (переважають процеси збудження над гальмуванням). Людину холеричного темпераменту можна охарактеризувати як швидку, поривчасту, здатну віддаватися справі з пристрасністю, але неврівноважену, схильну до бурхливих емоційних спалахів і різких змін настрою. Люди цього темпераменту мають сильну нервову систему. Вони здатні долати значні труднощі, але погано стримують себе, легко «вибухають».
Немає нічого простіше, ніж розпізнати людину холеричного темпераменту в натовпі. Хода у холерика стрімка, рухи різкі і швидкі, трохи напружені, він завжди поспішає, адже ще стільки справ треба встигнути. Холерики завжди прагнуть пізнавати світ, кожен день, кожну годину, кожну мить, тому завжди поспішають.
Холерики - це завжди впевнені в собі люди, іноді навіть самовпевнені. У них з раннього дитинства висока самооцінка і не менш високі амбіції. Холерики завжди можуть розрахувати свої сили, і ніколи не показують оточуючим свої нечисленні слабкості. Не можна сказати, що холерики не працездатні. Якщо у холерика є мета, яку він хоче досягти, він докладе всіх зусиль, і, як кажуть, знесе всі перешкоди, але обов'язково досягне бажаного. Немає більш напористої та цілеспрямованої людини, ніж холерик.

# data[].attributes.headline
Спокійний тип (флегматик).

# data[].attributes.subject
Спокійний тип (флегматик).

# data[].attributes.body
Флегматиків можна віднести до сильного, але урівноваженого типу темпераменту. Завдяки інертності психічних процесів, які характерні для флегматиків, людей з таким темпераментом досить важко вивести з себе. Але, якщо ж флегматика вивести з себе, не варто розраховувати на те, що він швидко заспокоїться. На щастя, флегматичні люди володіють рівним характером і практично ніколи не реагують на подразники, тому сильні емоції вони відчувають вкрай рідко.
З точки зору фізіології, флегматики мають дуже врівноважену нервову систему, яка робить їх емоційно стійкими. Слід зазначити, що серед чотирьох основних типів темпераменту, флегматики володіють найвищим ступенем незворушності і дійсно олімпійським спокоєм. Але, завдяки тим же інертним психічним процесам, флегматики дуже рідко проявляють радість, сум або гнів.
Флегматики не люблять, та й не можуть робити кілька справ одночасно, не варто навіть вимагати від них цього. Для них більш властиво, доводити кожну розпочату справу до кінця, потім прийматися за наступне. Але, слід зазначити, завзятість, з яким флегматики приступають до роботи і високу самовіддачу в будь-якій справі, достойні найвищих похвал. Справжнім флегматикам категорично не рекомендується займатися діяльністю, де потрібне постійне перемикання уваги або висока швидкість. Крім цього, керівні посади, де необхідно постійне спілкування, також не підходять представникам флегматичного типу темпераменту.

# data[].attributes.headline
Жвавий тип (сангвінік).

# data[].attributes.subject
Жвавий тип (сангвінік).

# data[].attributes.body
Людину сангвінічного темпераменту можна охарактеризувати як живу, рухливу, лабільну, яка швидко відгукується на навколишні події, порівняно легко переживає невдачі і неприємності. Такий темперамент мали Олександр Іванович Герцен, австрійський композитор Вольфганг Амадей Моцарт, французький імператор Наполеон І Бонапарт.
Є підтипи темпераменту сангвінік, наприклад: товариський сангвінік та інші. Сангвініка характеризує «активний» тип темпераменту. У них сильна, врівноважена, рухлива нервова система. Це означає, що у сангвініків сильні як процеси збудження, так і гальмування. Вони добре справляються з психічними і емоційними навантаженнями, при цьому врівноважені в своїх почуттях і діях. А рухливість психічних процесів допомагає їм легко пристосовуватися до обставин. Сангвінікам властива гнучкість поведінки і висока соціальна адаптивність. У житті найчастіше в нас присутні риси кількох темпераментів. Якості сангвініка зазвичай поєднуються з властивостями холерика або флегматика.

# data[].attributes.headline
Значення термінів: сила нервової системи, врівноваженість, рухливість.

# data[].attributes.subject
Значення термінів: сила нервової системи, врівноваженість, рухливість.

# data[].attributes.body
Сила нервової системи - це її здатність реагувати на сильні й дуже сильні подразники без пригнічення (заціпеніння).
Врівноваженість визначається рівновагою між процесами збудження і гальмування.
Рухливість нервових процесів визначається швидкістю переходу віз збудження до гальмування і навпаки.

# data[].attributes.headline
Які існують типи вищої нервової діяльності?

# data[].attributes.subject
Які існують типи вищої нервової діяльності?

# data[].attributes.body
Тип вищої нервової системи — сукупність властивостей нервової системи, які складають фізіологічну основу індивідуальної своєрідності діяльності людини і поведінки тварин.
Поняття про тип вищої нервової системи ввів у науку І. П. Павлов. Спочатку воно трактувалося як «картина поведінки» тварини, надалі стало розглядатися як результат визначеного сполучення виділених Павловим властивостей нервової системи — сили, урівноваженості й рухливості нервових процесів: збудження та гальмування. На цій основі він визначив чотири основних типи вищої нервової діяльності:
1) сильний, неврівноважений або «невтримний»;
2) сильний, урівноважений, інертний або повільний;
3) сильний, урівноважений, рухливий чи живий;
4) слабкий.
Відповідно до цих типів ставилися чотири темпераменти, описані ще в античності: 1) холеричний, 2) флегматичний, 3) сангвінічний, 4)меланхолійний.