# data[].attributes.body
El llegat andalusí és profund en la nostra vida quotidiana. Per exemple, els habitatges i la gastronomia del sud i l’est de l’Estat espanyol no s’expliquen sense aquest influx andalusí.

# data[].attributes.body
Un sorbet és un dolç gelat a base de xarop (aigua i sucre o mel) i de suc o puré de fruites o algun tipus d'infusió, vi o cava, que no conté matèries grasses o proteïnes com llet, nata, mantega ni rovell d'ou. La seva textura és menys cremosa que la d'un gelat, però més que la d'un granissat.

# data[].attributes.body
El polvoró és un producte típic de la rebosteria nadalenca d'Espanya. Generalment se li poden afegir ametlles mòltes, i poden tenir altres additius com a coco ratllat, sèsam, etc. per crear diversos tipus segons el gust del consumidor.

# data[].attributes.body
Les ametlles garrapinyades són unes ametlles crues que s'han cuinat d'una manera molt especial, quedant arrebossades amb una crosta de sucre torrat, molt cruixent.

# data[].attributes.body
L'anís estelat és originari del sud de la Xina, de Corea i del Japó,  En les arts culinàries de la Xina és utilitzat com a una espècia per a donar un cert gust a alguns plats elaborats.  A la part Occidental també s'utilitza com a espècia per a donar certs aromes als plats.

# data[].attributes.body
La nou moscada és més coneguda com a espècia arreu del món.

És un condiment de gran tradició en la cuina del sud-est asiàtic.

# data[].attributes.body
El massapà és una pasta en parts iguals d'ametlla i sucre rebaixat amb ous, que es fa generalment cuita al forn. El massapà és un dolç molt comú en Nadal, encara que es menja en moltes altres ocasions  L'origen del massapà és controvertit`.  Tanmateix, la teoria més probable és que tinga un origen àrab, sigui de "mantha-ban", que vol dir "rei assegut", ja que els primers massapans a la peninsula Ibèrica portaven impresa aquesta figura

# data[].attributes.body
Un bunyol o brunyol és una massa de pasta fregida en oli. La forma del bunyol és, generalment, rodona amb un forat al mig o un clot fondo que no li arriba a travessar, encara que qualsevol forma relativament semblant també es pot considerar un bunyol. N'hi ha de dolços i de salats.

# data[].attributes.headline
Productes que van exportar els musulmans

# data[].attributes.subject
Productes que van exportar els musulmans

# data[].attributes.body
L'arròs és una planta herbàcia i semiaquàtica del gènere Oryza, de la família de les poàcies. El seu gra és un dels principals aliments de la humanitat, inclòs a la dieta del 70% de la població mundial.

# data[].attributes.body
Sucre és el nom comú que es dóna als sucres refinats, normalment de color blanc i en forma de cristalls menuts i que es fa servir per a endolcir postres i menjars en general. El seu cultiu va començar a la Índia 10.000a.C.

# data[].attributes.body
Originari de la zona que va del sud-oest d'Asia fins a l'Àfrica del Nord, és un condiment d'ús comú a la cuina mediterrània, índia, llatinoamericana, xinesa i del sud-est asiàtic.

# data[].attributes.body
Aquesta planta és molt sensible a les gelades. Rara en estat silvestre. Es troba de 0 a 1000 m d'altitud però està millor en altituds inferiors, ja que en augmentar l'altitud, disminueix el rendiment en olis essencials

# data[].attributes.body
El comí és una planta de la família apiàcia. Es fa servir de condiment.
És originària de la zona que va de l'est de la regió mediterrània fins a l'Índia.

# data[].attributes.body
És una planta biennal de la família de les apiàcies, originària d'Europa i l'oest d'Àsia.
La planta és semblant a una pastanaga, amb les fulles finament dividides. La tija fa de 20 a 30 cm. Quan s'espiga per florir arriba a fer de 40 a 60 cm.

# data[].attributes.body
La planta dels cigrons és de les més antigues que es cultiven, se n'han trobat de més de 7.000 anys d'antiguitat, però els egipcis antics no gaudien de la comoditat d'un invent, la conserva.

# data[].attributes.body
albergínia, una  hortalissa present a tots els països de la mediterrània des de l'edat mitjana, però que va néixer a l'Índia fa quaranta segles.
L'albergínia arrebossada i la ferida són molt típiques

# data[].attributes.body
El conreu d’espàrrecs es troba documentat des de l’antiguitat: egipcis, grecs i romans ja en consumien.
Trobem tres tipus d’espàrrecs: els blancs, els silvestres i els verds.

# data[].attributes.body
És originària de la costa mediterrània, de Sicília o Egipte
El plat més típic són Carxofes al forn