# data[].attributes.body
Projectada per Domènech i Montaner, es va construir entre 1901 i 1908. Els seus propietaris Joaquim Navàs i Josepa Blasco són una bona representació de la burgesia catalana del moment. Família de comerciants de teixits, ràpidament van amassar una important fortuna amb la venda de teles que distribuïen per tota Espanya. Tant la seva posició econòmica, com la política i social, Joaquim Navàs va ser regidor a l'Ajuntament de Reus quatre vegades representant al Partit Republicà Reformista, fan que decideixin construir un dels edificis modernistes més emblemàtics de la ciutat.
L'edifici va patir els estralls de la Guerra Civil, provocant la desaparició de la torre i del capcer dentat de la façana principal.  Destaquem els porxos de la façana principal, amb cinc columnes  i quatre arcs coronats per capitells lobulats i decoració floral i el tractament de la llum interior, matisada pels vitralls, que procedeix de la terrassa lateral (Carrer Jesús) i dels dos patis interiors.

# data[].attributes.body
Es tracta d'una construcció dedicada a la fabricació de maons, teules, rajoles i ceràmiques diverses. El 1848 Josep Sugranyes va demanar permís per la seva construcció. El forn va funcionar fins als anys seixanta del segle passat, amb la interrupció de la Guerra Civil.
Es tracta d'un conjunt arquitectònic de planta circular, en el que destaca la fumera central de dinou metres d'alçada que sobresurt de l'estructura inferior. Una fumera de planta inferior quadrada i superior octogonal.
El forn ceràmic és particularment interessant per les seves dotze boques radials i la galeria de circulació perimetral que permetia alimentar sense interrupció el forn per coure els diferents elements ceràmics i terrisses.

# data[].attributes.body
La ruta modernista és una altra de les rutes que Bicicamp ha dissenyat al llarg d'aquests tretze anys de recorregut. Si la seguiu us portarà pel Reus del s. XIX i principis del XX, una ciutat plena de dinamisme econòmic, social i cultural.
L'Hospital Psiquiàtric Pere Mata és una de les parades obligades d'aquesta ruta, però si la voleu fer completa podreu visitar el Xalet Serra, a la carretera de Castellvell, l'Estació Enològica, al passeig Sunyer, casa Gasull i la casa Rull al carrer de Sant Joan i la casa Navàs a la plaça Mercadal.

# data[].attributes.headline
Les fumeres. Vestigis del Reus industrial

# data[].attributes.subject
Les fumeres. Vestigis del Reus industrial

# data[].attributes.body
Les fumeres formen part de la història del Reus industrial. En queden sis a tota la ciutat (la fàbrica Weger – passeig Mata; el Molí de la Vila – Boca de la Mina-; la Fàbrica del Gas – davant de la funerària-; la bòbila Sugranyes – autovia Reus-Tarragona-; la cereria – es veu un tros des del Pallol, i la Fumera del Llevat.

# data[].attributes.headline
Inscripcions Ruta "Aniversari Bicicamp" - 11/06/23

# data[].attributes.subject
Inscripcions Ruta "Aniversari Bicicamp" - 11/06/23

# data[].attributes.body
Inscripcions aquí

# data[].attributes.body
Aquí teniu el recorregut de la ruta. Ciclarem per una part dels nous carrils bici de la ciutat i aprofitarem per fer un tast d'algunes de les rutes que Bicicamp ha fet al llarg d'aquests tretze anys de pedalada (fumeres, modernisme). Salut i pedals.

# data[].attributes.attachment_caption
Fumera Weiger. Foto sota domini de Creative Commons.

# data[].attributes.body
Sí, ja ho sabem. La foto que esteu veient no correspon a la realitat. Però, és que l'any 2015 un llamp va esquerda la fumera i va ser necessari desmuntar-la parcialment per motius de seguretat.

# data[].attributes.body
Aquí tenim una de les sis fumeres que formen la Ruta de les Fumeres de Bicicamp. La fumera original tenia 50 metres d'alçada, dissenyada per l'enginyer industrial Joan Tarrats, formava part de la coneguda com a fàbrica dels alemanys, obra de Pere Caselles, tot i que el projecte va ser signat per Pau Monguió. Des de 1886 la fàbrica propietat de Jaume Pahí, elaborava crémor tàrtar, utilitzat per l'elaboració de pa, vi, begudes refrescants i productes de farmàcia.  Finalment, acabà passant a mans d'una societat alemanya que envià com a delegat a Emili Weger, que va arribar a Reus el 1909 i va acabar sent-ne l'únic propietari. La fàbrica va estar en actiu fins al 1984.

# data[].attributes.body
La fumera és el que queda d’una antiga bòbila bastida per Domenech i Sugranyes, on es fabricaven maons, ceràmica esmaltada i mosaics.  Propietat de la família Llevat Sugranyes de Castellvell. L’estructura de la fumera és de maó vist, amb base quadrada i cos octogonal, va disminuint el seu perímetre a mesura que pugem en alçada, coronada amb una motllura amb una certa decoració.

# data[].attributes.body
La fumera forma part d’un dels molins hidràulics que el municipi va fer construir a la vila a partir del s. XVIII. El consistori el va vendre en subhasta a Pere Sotorra i Josep Pi el 1861. Amb l’arribada del vapor, entre 1863 i 1864 s’hi va instal·lar una màquina, canvi que va motivar la construcció de la fumera. També se’l coneix com a molí dels Sanromà. La fumera que veieu és de planta quadrada amb arestes remarcades i nínxols, un a cada cara.  El seu característic disseny helicoidal la singularitza de la resta de fumeres de la ciutat. Tot el conjunt està rematat per un barret que s’eixampla a la boca. El material és de maó a la vista.
El forat de la part superior es deu a l’impacte d’un llamp.

# data[].attributes.attachment_caption
Institut Pere Mata. Foto sota llicència de Creative Commons.

# data[].attributes.body
L'hospital psiquiàtric del Pere Mata és un dels edificis emblemàtics del modernisme català. Fou dissenyat per Domènech i Montaner. Al s. XIX Emili Briansó, metge forense, va proposar la seva construcció per millorar els tractaments i les condicions de vida dels malalts mentals. Domènech i Montaner dissenya un hospital amb onze pavellons, separats per jardins, que allotjaven els malalts sota tres conceptes: la malaltia, la classe social i el sexe.
Tot el recinte es va dissenyar com un petit microcosmos amb tots els serveis possibles amb l'objectiu de reproduir al màxim una petita societat en miniatura.
De tots els edificis de l'hospital destaca l'anomenat Pavelló dels Distingits, destinat als malalts amb més poder econòmic. El conegut com a Pavelló 6 oferia als seus residents unes instal·lacions confortables, habitacions privades, sala de jocs amb billar, menjador, saló. La seva riquesa decorativa, ceràmiques, mosaics, pintures, estucats, vitralls, sumada a la riquesa del mobiliari el situa com un dels edificis més emblemàtics de tot el conjunt hospitalari.

# data[].attributes.body
Edifici modernista, obra de Pere Caselles, va ser inaugurada el 1910. Impulsada pel seu primer director Claudi Oliveras, va ser una de les més grans de l'Estat espanyol. Les estacions enològiques es van crear després de la plaga de la fil·loxera que va destruir a partir de 1870 bona part de les vinyes de Catalunya. Actualment, és una de les dues estacions enològiques de Catalunya juntament amb la de Vilafranca del Penedès.
El conjunt estava format per un edifici central de planta baixa i dos pisos d'alçada, amb algunes edificacions annexes que ocupen part de la superfície de la finca. La planta baixa de l'edifici central estava destinat a oficines i laboratoris i a l'habitatge del porter, al primer pis hi vivia l'enginyer director de l'Estació i al pis superior altres empleats.  A la torre central hi havia instrumental d'observació meteorològica.
L'edifici on actualment hi ha el Consell Comarcal, estava ocupat per: cellers i els molls de descàrrega.
Destaquen com a elements arquitectònics i decoratius, els pilars de maó de la tanca decorats amb la rosa de Reus i mosaics policromats, les pilastres de la façana principal on veiem representats diversos fruits del camp (raïm, avellanes, olives ...). Les quatre façanes de l'edifici són de maó vist amb sòcol de pedra, els balcons del primer estan decorats amb elements de pedra esculpida.

# data[].attributes.body
El 2014 es va aprovar el Primer Pla de Mobilitat de la ciutat, on ja es recollia la necessitat de dissenyar un Pla Específic de la Bicicleta.

El 2015 Bicicamp va reunir en una jornada de reflexió a representants de les diferents formacions polítiques de la ciutat. D’aquesta trobada va sorgir el compromís d’impulsar una mobilitat en bicicleta segura. Així es va començar a redactar el Pla Específic de la Bicicleta, aprovat el 2018. A partir del 2019 Bicicamp va iniciar un seguit de reunions periòdiques amb la Regidoria d’Urbanisme i Mobilitat per fer realitat una ciutat ciclable i segura pels usuaris de la bici.

I ara sí, comencem a tenir una xarxa bàsica de carrils bici, per PEDALAR, GAUDIR, CRITICAR i MILLORAR.

Podeu consultar:

Mapa carrils bici. [Obriu Mobilitat i transport / Mobilitat bicicleta / Carril bici i Carril bici en convivència

Pla Específic de la bici.

Ordenança de mobilitat.

Pla mobilitat urbana. (Pendent de publicació).